УХВАЛА
21 грудня 2022 року 
м. Київ
справа № 420/23657/21
адміністративне провадження № К/990/34795/22 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Радишевської О.Р., перевіривши касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2022 року у справі №420/23657/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Кадрової комісії № 16 Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування рішення кадрової комісії, наказу про звільнення та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, Кадрової комісії № 16 Офісу Генерального прокурора, Одеської обласної прокуратури, у якому з урахуванням уточнення просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Шістнадцятої кадрової комісії №6 від 07.10.2021 про не успішне проходження атестації ОСОБА_1 та вважати проходження атестації успішним;
- визнати протиправним та скасувати наказ керiвника Одеської обласної прокуратури №2399к вiд 27.10.2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Управління представництва інтересів держави в суді Прокуратури Одеської області та органів прокуратури;
- поновити ОСОБА_1 на роботі в органах прокуратури на рiвнозначнiй посаді начальника Управління Одеської обласної прокуратури;
- стягнути з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення, а саме з 30.10.2021 по день фактичного поновлення на роботі.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2022 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2022 року, позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Шістнадцятої кадрової комісії від 07.10.2021 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 ;
- визнано протиправним та скасовано наказ керiвника Одеської обласної прокуратури №2399к вiд 27.10.2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Управління представництва інтересів держави в суді  Прокуратури Одеської області та органів прокуратури;
- поновлено ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді начальника Управління представництва інтересів держави в суді Прокуратури Одеської області та органів прокуратури з 01 листопада 2021 року;
- стягнуто з Одеської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 01.11.2021 по 22.04.2022 в сумі 62 154 грн 07 коп.;
- в іншій частині позовних вимог суд відмовлено.
Ухвалами Верховного Суду від 08 вересня, 17 жовтня та 24 листопада 2022 року касаційні скарги Офісу Генерального прокурора на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2022 року у справі №420/23657/21 було повернуто особі, яка їх подала.
09 грудня 2022 року до Суду вчергове надійшла касаційна скарга Офісу Генерального прокурора на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2022 року у справі №420/23657/21.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону, Суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що скаржник посилається на пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України та зазначає, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права, а саме: пункт 8 частини першої статті 11, частину першу статті 4 Закону України «Про запобігання корупції», підпункт 3 пункту 15 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-ІХ без урахування висновку Верховного Суду щодо застосування цих норм, викладених у постановах Верховного Суду від 14.07.2022 у справі № 640/1083/20, від 15.09.2022 у справі № 380/4314/21.
Суд зазначає, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов між собою.
Водночас Судом установлено, що подана касаційна з майже аналогічного змісту попередньо поданій касаційній скарзі (К/990/30500/22), щодо якої Верховний Суд постановив ухвалу від 24 листопада 2022 року про її повернення.
Зокрема, в ухвалі від 24 листопада 2022 року (К/990/30500/22) Верховний Суд зазначив, що доводи скаржника зводяться виключно до цитування окремих абзаців постанов Верховного Суду та цитування нормативно-правових актів, однак без обґрунтування, який висновок судів попередніх інстанцій щодо застосування п.п. 3 пункту 15 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-ІХ та пункту 8 частини 1 статті 11, частини 1 статті 4 Закону України «Про запобігання корупції» суперечить позиції Верховного Суду, викладеній у постановах у справах №640/1083/20 та №380/4314/21 щодо застосування цих норм права.
Також скаржник зазначає, що на даний час відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування пункту 17 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-ІХ та пункту 12 Порядку № 223 щодо вмотивованості та обґрунтованості рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації.
Суд зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише посилання на такий підпункт, необхідно указати конкретну норму права щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, підстави необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.
Проте, всупереч зазначених вимог, заявником не указано у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування конкретної норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.
При цьому, у касаційній скарзі скаржник самостійно зазначає, що кожен випадок є по суті індивідуальним, оскільки доводи, викладені у рішеннях кадрових комісій про неуспішне проходження прокурором атестації, різні і мають значення виключно у межах правовідносин між прокурором, який неуспішно пройшов атестацію, та Офісом Генерального прокурора.
Отже, Судом установлено, що зміст касаційної скарги зводиться до викладу фактичних обставин справи із посиланням на нормативно-правові акти, однак без належного обґрунтування підпункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Решта доводів касаційної скарги щодо наявності підстав касаційного оскарження наведено без взаємозв`язку із підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині четвертій статті 328 КАС України.
Таким чином, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, скаржником не викладено передбаченої статтею 328 КАС України підстав, за яких оскаржуване судове рішення може бути переглянуте судом касаційної інстанції.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Ураховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
За таких обставин клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження та клопотання про зупинення виконання судових рішень у справі не підлягає вирішенню.
Керуючись статтями 248, 328, 332, 334, 341, 353 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2022 року у справі №420/23657/21 повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя:                                                                                          О.Р. Радишевська