ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/11147/21                                            Суддя (судді) першої інстанції: Валентин ГАРАЩЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  26 жовтня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Пилипенко О.Є., Шелест С.Б., за участю секретаря: Висоцького А.М. розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від "05" квітня 2022 р. у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Черкасиавтотранс" до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправними та скасування постанов,-
В С Т А Н О В И Л А:
Приватне акціонерне товариство "Черкасиавтотранс" звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило скасувати постанови Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 07.12.2021 №303587 та №303588 про накладення адміністративно-господарських штрафів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що індивідуальна контрольна книжка водія є виключно робочим документом для обліку робочого часу та часу відпочинку водія, яка не входить до переліку реєстраційних, дозвільних та маршрутних документів водія автотранспортного підприємства, та яка не обов`язково повинна бути при водієві в салоні автобуса, оскільки може знаходитись на виробничій базі автотранспортного підприємства. Також вказано, що ПАТ «Черкасиавтотранс», яке обслуговує внутрішньо міський автобусний маршрут №26 м. Черкаси, що становить протяжністю 12 км., тобто менше 50 км., що виключає обов`язок облаштування автобусів ПАТ «Черкасиавтотранс» діючим та повіреним тахографом, відповідно відсутній обов`язок вести індивідуальну контрольну книжку водія.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від "05" квітня 2022 р. позов задоволено.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, посилаючись на правові висновки Верховного Суду, сформовані у постанові від 04.07.2019 у справі № 823/328/17, дійшов висновку, що автобуси ПАТ «Черкасиавтотранс» здійснюють перевезення пасажирів по маршруту загальною протяжністю 11,25 км (в одному напрямку), тому приписи пунктів 6.1, 6.3 Положення №340 не поширюють свою дію на спірні правовідносини, оскільки автобуси здійснюють перевезення пасажирів протяжністю до 50 км, отже вони не зобов`язані бути облаштовані тахографами, а водії не повинні вести індивідуальні контрольні книжки водія.
Відповідач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що згідно з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 19.03.2020 у справі №823/1199/17, пункт 6.3 Положення №340 покладає на водія, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, обов`язок вести індивідуальну контрольну книжку водія. Отже, оскільки відповідачем в ході перевірки встановлено факт здійснення водієм перевезень на ТЗ за відсутності індивідуальної контрольної книжки водія, то оскаржувані постанови є правомірними.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів скаржника і правильності висновків суду першої інстанції.
Також позивач зазначає, що відповідачем приховано факт наявності у ОСОБА_1 контрольної книжки у водія станом на 15.11.2021, яка незаповнена за один день (оскільки водій вирішив це зробити по завершенні робочого дня 15.11.2021), тому таке порушення стосуються лише факту неналежного ведення водієм ПрАТ «Черкасиавтотранс» контрольної книжки водія, а не обставини відсутності вказаних документів на автотранспортному підприємстві.
Крім того, позивач вказує, що відповідачем не запрошено позивача на розгляд його справи під час накладення адміністративно-господарських штрафів 07.12.2021, що є грубим порушенням пункту 26 постанови КМУ №1567.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, посадовою особою Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 15.11.2021 о 10 год. 15 хв. у м.Черкаси по вул. Менделєєва здійснено рейдову перевірку транспортного засобу ПАЗ р.н. НОМЕР_1 ПАТ «Черкасиавтотранс», яким керував водій позивача ОСОБА_2 та встановлено, що ним здійснено регулярні перевезення пасажирів по маршруту №26 «Новий автовокзал - Обласна лікарня» у м. Черкаси за відсутності на момент проведення перевірки документів, перелік яких визначений ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: у водія відсутня заповнена індивідуальна контрольна книжка водія. Результати перевірки оформлені актом від 15.11.2021 №319265.
За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Центральне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки прийняло спірну постанову від 07.12.2021 №303588 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн.
Також посадовою особою Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 15.11.2021 о 10 год. 38 хв. у м. Черкаси по вул. Менделєєва здійснено рейдову перевірку транспортного засобу ПАЗ р.н. НОМЕР_2 ПАТ «Черкасиавтотранс», яким керував водій позивача ОСОБА_3 та встановлено, що ним здійснено регулярні перевезення пасажирів по маршруту №26 «Новий автовокзал - Обласна лікарня» у м. Черкаси за відсутності на момент проведення перевірки документів, перелік яких визначений ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: у водія відсутня заповнена індивідуальна контрольна книжка водія. Результати перевірки оформлені актом від 15.11.2021 №319304.
За наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Центральне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки прийняло спірну постанову від 07.12.2021 №303587 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн.
Незгода позивача з прийнятими постановами зумовила його звернення до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 48 Закону України від 05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Документи для регулярних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;
для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга).
Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З матеріалів справи вбачається, автобуси ПАТ «Черкасиавтотранс» марки ПАЗ р.н. НОМЕР_2 та ПАЗ р.н. НОМЕР_1 здійснюють перевезення пасажирів у м. Черкаси по маршруту загального користування №26 «Новий автовокзал - Обласна лікарня» загальною протяжністю 11,25 км (в одному напрямку) по вулицях Вернигори, Смілянська, пр-т. Хіміків, вул. Сурікова.
Відповідно до п. 1.2. Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту і зв`язку України від 07.06.2010 № 340 (далі Положення), це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.
Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ) (п. 1.3 Положення).
Відповідно до п. 6.1 Положення, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Згідно п. 6.3 Положення водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про автомобільний транспорт», з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:
- організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;
- здійснювати       заходи,       спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;
- забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;
- здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями       медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.
У розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів та інших обставин.
Згідно з визначенням Положення тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на ТЗ для показу та реєстрації інформації про рух ТЗ.
Іншим способом контролю водіїв є індивідуальна контрольна книжка, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування.
Чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена.
Відповідно до п. а ч. 1 ст. 10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями.
Згідно ч. 3 ст. 10 даної Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.
Приписи п. а ч. 1 ст. 10 вказаної Конвенції, на думку колегії суддів, є універсальними для будь - якого транспортного засобу, на якому використовується наймана праця водія.
У той же час, ведення тахографу передбачене для деяких категорій транспорту, в тому числі таких, протяжність маршруту яких становить понад 50 км.
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що водії, які здійснюють перевезення на маршруті протяжністю понад 50 км, зобов`язані мати при собі діючий та повірений тахограф. У разі, якщо ТЗ не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.03.2020 року у справі №823/1199/17.
Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки відповідачем в ході перевірки встановлено факт здійснення водієм перевезень на ТЗ, який належить позивачу, без оформлення індивідуальної контрольної книжки водія, то оскаржувані постанови про накладення штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт є правомірними та не підлягають скасуванню.
Оцінивши докази у справі та враховуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо задоволення позовних вимог.
Посилання суду на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 04.07.2019 у справі №823/328/17, колегія суддів вважає недоречним, оскільки згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, сформованими в постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17, суди під час вирішення подібних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду. Як зазначалось, остання позиція у цій категорії справ за аналогічних обставин викладена у постанові Верховного Суду від 19.03.2020 року у справі №823/1199/17.
Щодо аргументу позивача, що він не був повідомлений про дату, час та розгляд справ про порушення законодавства про автомобільний транспорт, колегія суддів зазначає таке.
Центральним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки 19.11.2021 на офіційну адресу реєстрації позивача одним поштовим відправленням надіслало листи № 97014/726.4/24-21 від 17.11.2021 та № 97016/726.4/24-21, якими позивача повідомлено про розгляд вказаної справи, який відбудеться 07.12.2021.
29.11.2021 дане поштове відправлення відповідно до тренінгу поштових відправлень Укрпошти отримано позивачем. Крім того представник позивача Сидорчук О.В. був присутній 07.12.2021 на розгляді справ.
З огляду на зазначене, відповідачем в даному випадку дотримано процедуру повідомлення суб`єкта господарювання про дату, час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт для надання пояснень по суті складених актів шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення, що узгоджується з вимогами п.26 Порядку № 1567.
Отже, доводи позивача щодо відсутності запрошення його на розгляд справ є безпідставними.
Щодо доводів позивача про те, що на час перевірки у ОСОБА_1 була контрольна книжка водія, однак остання не була заповнена за один день і таке порушення стосуються лише факту неналежного ведення водієм контрольної книжки водія, а не обставини відсутності такої книжки, колегія суддів їх відхиляє, оскільки санкція, передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення перевезення пасажирів у зв`язку з відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 Закону, не розмежовує поняття відсутності документів чи неналежного їх ведення. 
Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове.
За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Отже, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, то колегія суддів вважає, за необхідне скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові.
Згідно з ч. 2 ст. 139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає. 

Керуючись ст. ст. 241, 242, 250, 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки задовольнити.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від "05" квітня 2022 р скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "Черкасиавтотранс" до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправними та скасування постанов, відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 26 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя Судді:	Л.Т. Черпіцька О.Є. Пилипенко С.Б. Шелест