П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

__________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

22 вересня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/19828/21	

Головуючий І інстанції: Танцюра К.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Осіпова Ю.В.,
суддів -  Косцової І.П., Скрипченка В.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 23.12.2021р.) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптіфрост» до Одеської митниці (відокремлений підрозділ Держмитслужби) про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови, -
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2021р. ТОВ «Оптіфрост» звернулося до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Одеської митниці, в якому просило суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 08.10.2021р. №UA500020/2021/000101/2 про коригування митної вартості товарів;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарі, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00684 від 08.10.2021р.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час митного оформлення товару декларантом було визначено його митну вартість відповідно до  ст.58 МК України  за «основним» методом, т.б. за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а також було надано усі наявні у нього документи, які не мали розбіжностей та ознак підробки, а тому, відповідно, у митного органу не було жодних правових підстав для коригування митної вартості. 
Представник відповідача надав до суду першої інстанції письмовий відзив, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року (ухваленим    в порядку спрощеного (письмового) провадження) адміністративний позов ТОВ «Оптіфрост» - задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовані рішення Одеської митниці від 08.10.2021р. №UA500020/2021/000101/2 та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарі, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2021/00684 від 08.10.2021р. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ТОВ «Оптіфрост» судовий збір у сумі 5582,61 грн.
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, представник митниці 25.01.2022р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.12.2021р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
03.02.2022р. матеріали даної справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду. 
Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.02.2022р. дану апеляційну скаргу залишено без руху.
Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом 2-ї інстанції можуть бути розглянуті в порядку письмового провадження.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).
Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.
Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи. 
05.04.2021р. між ТОВ «ОПТІФРОСТ» та компанією «XT-Dongyang Jiangbei Haiquan Oil Painting Factory» (Китай) було укладено зовнішньоекономічний контракт №12/21, згідно п.1.1 якого, «продавець» зобов`язується передати у власність, а «покупець» зобов`язується прийняти та оплатити «картини по номерам» (в подальшому іменований товар), в повній відповідності з технічними характеристиками виробника, в кількості, асортименті згідно з Інвойсами, що є невід`ємною частиною даного контракту. 
Як видно зі змісту п.3.1 вказаного Контракту, оплата   за   товар   повинна бути здійснена «покупцем» у валюті-долар США на умовах 100% передплати після підписання проформи інвойсу.
А відповідно до вимог п.п.5.1,5.2 цього Контракту товар поставляється за взаємною згодою сторін відповідно до правил «Інкотермс-2020»;  доставка  здійснюється на  умовах CFR/СIF  Одеса,  Черноморськ, Південний, що також вказується в Додатках до даного Контракту.
Далі, з метою митного оформлення придбаного товару «меблі садові», поставленого на підставі вказаного контракту, декларант - ТОВ «ОПТІМУМ БРОКЕРЕДЖ» 06.10.2021р. подало до Одеської митниці електронну митну декларацію №UA500020/2021/214992, заявивши митну вартість імпортованого товару за «ціною договору».
На підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару декларантом, зокрема,   було надано до Одеської митниці копії   наступних     документів (графа 44   декларації):   зовнішньоекономічний контракт №12/21 від 05.04.2021р.; профома - інвойс №202104016-Р від 05.04.2021р.;   інвойс №202104016 від 16.04.2021р.; пакувальний лист б/н від 02.08.202 р., платіжне доручення №3 від 28.04.2021р.; коносамент (bill of lading) №ХМ21070569 від 05.08.2021р., сертифікат країни походження від 28.09.2021р.   
Однак, 08.10.2021р. уповноваженою особою Митниці було прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів UA500020/2021/000101/2, яким була скорегована ціна товару за «резервним» методом. 
Так, цим рішенням було встановлено   (п.33), що   у   наданих   декларантом документах наявні   наступні   розбіжності: так, в коносаменті ХМ21070569 від 05.08.2021р. зазначені умови оплати фрахту «FREIGHT PREPAYD», т.б. фрахт сплачено в порту відправлення. Проте, до митного оформлення не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Також, відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Але, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. 1) відповідно до пп. «в» п.2 ч.10 ст.58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість; пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, разом з цим, як зазначено в п.2.2. Контракту, вартість тари та упаковки включена у вартість товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів; Товаросупровідні та комерційні документи не містять ніяких відомостей щодо виробника товару, у наслідок чого відсутнє підтвердження укладення зовнішньоекономічного договору (контракту) безпосередньо з виробником товару. Окрім того, згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) від 05.04.2021р. №12/21, оплата за товар повинна бути здійснена на умовах 100% передплати. Проте, підтверджуючих даний факт документів до митного оформлення надано не було. 
У   зв`язку   з   викладеним,   митницею   було зобов`язано декларанта   протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації: 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) копію митної декларації країни відправлення; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У відповідності до ч.6 ст.53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
На вказану вище вимогу митного органу декларантом,   разом   з   листом     №1-10   від     08.10.2021р., було додатково надано до     Одеської митниці: виписку з бухгалтерської документації, копію експортної декларації №426620210000036299 від 03.08.2021р. та висновок експерта №20-09/10-2021 від 04.10.2021р. 
Крім того, в  п.33  спірного   рішення   про  коригування  митної  вартості  також  було  зазначено, що   за результатами проведеної консультації   між   органом доходів   і   зборів   і   декларантом   було   обрано   метод   визначення   митної   вартості     товарів –   резервний. Також, з   метою   забезпечення   повноти     оподаткування   було   проведено і    аналіз баз   даних ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості   ідентичних     товарів   у   максимально     наближений   час   по товару №1,2 = 4 - 5,86 дол. США/кг (МД від 13.09.2021р. №UА 500020/2021/211095).
До того ж, одночасно відповідачем в той же день, також було складено і Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні туску чи пропуску товарі, транспортних засобів комерційного призначення №500020/2021/00684.
Не погоджуючись із вказаними вище рішеннями митного органу, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, з неправомірності дій та спірних рішень відповідача. 
Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.
Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.
Згідно з визначенням, наведеним у п.п.23,24 ч.1 ст.4 МК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), «митне оформлення» - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а «митним контролем» є сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Як слідує зі змісту положень ст.49 МК України, «митна вартість товарів» - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як встановлено приписами ч.4 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як передбачено вимогами ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
А у частині другій цієї статті наведено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Так, ч.3 ст.53 МКУ чітко визначено, що   у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності)   додаткові документи.
Відповідно до ч.1 ст.54 МКУ, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Отже системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно лише тільки ті документи, які дають реальну можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Так, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів, підставою для витребування додаткових документів   стало     те, що   надані  декларантом документи містять певні   розбіжності, а саме:
- у коносаменті ХМ21070569 від 05.08.2021р. зазначені умови оплати фрахту «FREIGHT PREPAYD», т.б. фрахт сплачено в порту відправлення. Проте, до митного оформлення не надано документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Також відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.1) відповідно до пп. в п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається вартість упаковки або вартість; пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, разом з цим відповідно до п. 2.2. Контракту зазначено, що вартість тари та упаковки включена у вартість товару. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів; Товаросупровідні та комерційні документи не містять ніяких відомостей щодо виробника товару, у наслідок чого відсутнє підтвердження укладення зовнішньоекономічного договору (контракту) безпосередньо з виробником товару. Згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) від 05.04.2021р. № 12/21 оплата за товар повинна бути здійснена на умовах 100% передплати. Проте підтверджуючих даний факт документів надано до митного оформлення не було.
В   свою чергу, як встанвоелно судами обох інстанцій з матеріалів справи та вже зазначалося вище, 05.04.2021р. між ТОВ «ОПТІФРОСТ» та компанією «XT-Dongyang Jiangbei Haiquan Oil Painting Factory» було укладено зовнішньоекономічний контракт №12/21 від 05.04.2021р., згідно п.1.1 якого, продавець зобов`язується передати у власність, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити «картини по номерам» (в подальшому іменований товар), в повній відповідності з технічними характеристиками виробника, в кількості, асортименті згідно з Інвойсами, що є невід`ємною частиною даного контракту.
Як встановлено п.3.1 вказаного Контракту,    оплата за товар  повинна бути здійснена   у валюті   -долар   США на умовах 100%   передплати після підписання проформи-інвойсу.
А відповідно   до умов п.п.5.1,5.2 цього  Контракту,       товар       поставляється   за     взаємною     згодою   сторін     відповідно     до   Правил «Інкотермс -2020»;     доставка     здійснюється на   умовах CFR/СIF   Одеса,   Черноморськ, Південний, що   також     вказується   в   Додатках     до   даного   Контракту.
Таким чином, судова колегія, як і суд 1-ї інстанції, звертає увагу на те, що згідно зазначених в Контракті умов поставки товару, а саме – «CFR» (вартість і фрахт), це виключає необхідність підтвердження витрат на транспортування, оскільки умови поставки CFR (cost and Freight) - «Вартість і фрахт» означає, що продавець зобов`язаний укласти договір, сплатити всі витрати та фрахт, необхідні для доставки товару до вказаного порту призначення, однак ризик втрати або ушкодження товару, а також ризик будь-якого збільшення витрат, що виникають після переходу товаром борту судна, переходить з продавця на покупця в момент переходу товару через поручні судна в порту відвантаження.
Крім того, за умовами «CFR» саме на «продавця» покладаються обов`язки щодо митного «очищення» товару для експорту. Термін «Фрахт» включає в себе всі витрати, які необхідні для доставки товару до порту призначення, в тому числі витрати по навантаженню товару на борт судна та будь-які збори в зв`язку з вивантаженням товару у порту призначення, які за умовами договору покладаються на продавця. Базис поставки не зобов`язує жодну із сторін здійснювати страхування товару, що поставляється від ризику випадкового знищення чи загибелі.
Таким чином, з урахуванням умов поставки товару CFR (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010», за якими витрати на транспортування, навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів покладені на продавця, вимога митного органу надати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів є   безпідставною.
Також, судова колегія, як і окружний суд,  вважає безпідставними і  посилання представника митниці й  на те, що  у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутня будь-яка інформація щодо включення/не включення даних складових митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, оскільки  пунктом 2.2.     вказаного Контракту чітко  визначено, що   ціна товару включає і  вартість упаковки та  маркування.
Одночасно, суд критично ставиться і  до посилань відповідача  на те, що згідно зовнішньоекономічного договору (контракту) від 05.04.2021р. №12/21, оплата за товар повинна бути здійснена на умовах 100% передплати, але  підтверджуючих  документів надано так і  не було, оскільки зазначене взагалі повністю  спростовується наданим до митного   органу, разом   із митною декларацією, платіжним дорученням №3 від 28.04.2021р. (а.с.20).
Поряд з   цим, митний орган фактично залишив поза увагою і інші документи, які були подані декларантом для митного оформлення товару. При цьому, ці надані митному органу документи, на думку суду, є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів, однак останні не тільки не спростовані митним органом, але й взагалі залишені без уваги.
Що ж стосується   посилання   митного   органу   на   те, що нібито відсутнє підтвердження укладення зовнішньоекономічного договору (контракту) безпосередньо з виробником товару, то судова колегія з цього приводу зазначає,   що дана   розбіжність   є несуттєвою та носить нечіткий   характер   і   жодним чином не впливає на митну вартість товару, її числові показники і не є ані окремою, ані достатньою підставою для митного органу не приймати документи для підтвердження митної вартості товару або ж зазначати такі відомості як підставу для коригування митної вартості.
Враховуючи вищевикладені обставини, судова колегія вважає, що суд 1-ї інстанцції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позивачем, в даному випадку, було надано до Одеської митниці усі необхідні документи, які підтверджують митну вартість товарів за митною декларацією, у відповідності   до положень   ч.2 ст.53 МК України та які не містять розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують   числові значення складових   митної вартості товару.
Відповідач же, в свою чергу, не підтвердив належними і беззаперечними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах суттєвих розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як передбачено приписами п.п.2,4 ч.2  ст.55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Між тим, як вбачається зі спірного рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем в ньому зазначено, що   у   митного   органу   наявна     інформація баз даних   ЄАІС, що рівень митної вартості   ідентичних товарів у максимально наближений   час   по товару №1,2 = 4 - 5,86 дол. США/кг (МД від 13.09.2021 № UА 500020/2021/211095).
Однак, відповідачем, в даному випадку, було вказано лише номер, дату та ціну по митній декларації, на підставі якої колись було здійснено коригування митної вартості, що, в свою чрегу, не дає достатніх підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті ст.55 МК України.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номеру та дати митної декларацій, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
При цьому, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте, не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку, митниця повинна була здійснити уважне дослідження усіх документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
За встановлених вище судом обставин, митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані представником позивача для митного оформлення товару. При цьому, досліджені судом документи, які містяться в матеріалах справи, є належними та у повній мірі відповідають вимогам МКУ до документів, які підтверджують митну вартість товарів.
Суд зазначає, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, так як усі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів надано.
Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що суд 1-ї інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскаржуване рішення митного органу про коригування митної вартості товару від 08.10.2021р. №UA500020/2021/000101/2, не відповідає критеріям, визначеним ст.2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати, що дане рішення дійсно є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Як вбачається зі змісту приписів ч.1 ст.256 Митного кодексу України, відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
Так, підставою відмови у митному оформленні стало неправильне, на думку відповідача, стало визначення позивачем митної вартості.
Отже, оформлення оскаржуваної позивачем Картки відмови фактично є результатом прийняття відповідачем оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару.
Оскільки, як вже було зазначено вище, суд дійшов висновку про протиправність спірного рішення відповідача про коригування митної вартості товару, а тому, відповідно, відмова у митному оформленні заявленого позивачем у митній декларації товару також є протиправною, що зумовлює наявність підстав для скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні чи митному пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №UA500020/2021/00684 від 08.10.2021р.
Інші аргументи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах чинного законодавства та спростовуються матеріалами справи. 
До того ж, слід також зазначити й про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж  Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
А згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано апелянтом при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.
З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Одеської митниці - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року - без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 22.09.2022р. 

Головуючий у справі
суддя-доповідач:                                                                                           Ю.В. Осіпов 

Судді:                                                                                                          І.П. Косцова  

                                                                                                                   В.О. Скрипченко