ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року	Львів	Справа № 300/6438/21 пров. № А/857/12929/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.
за участі секретаря судового засідання:           Приступи Р.Л. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , 
на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 липня 2022 року (суддя - Чуприна О.В., час ухвалення - 14:11 год., місце ухвалення - м.Івано-Франківськ, дата складання повного тексту - 27.07.2022), 
в адміністративній справі №300/6438/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області, 
про визнання протиправною та скасування постанови,                                      
                                                           
                                                            встановив: 

У жовтні 2021 року позивач ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Управління Держпраці в Івано-Франківській області, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову відповідача від 15.04.2021 року про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ІФ256/528/АВ/П/ТД-ФС. 
Відповідач позовних вимог не визнав, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Просив відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.07.2022 року в задоволенні позову відмовлено. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є необґрунтованим та незаконним, прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, суд визнав встановленими ті обставини, які не були доведені в ході судового розгляду, порушено судом норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що всупереч вимогам ч.3 ст.113 Конституції України відповідач прийняв рішення про проведення інспекційного відвідування (нагляду за додержанням законодавства про працю у ФОП ОСОБА_1 ) та провів такий нагляд всупереч вимогам Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Відповідач не вказав, яка саме інформація давала підстави керівнику Держпраці ініціювати інспекційне відвідування саме в ФОП ОСОБА_1 , а зазначені підстави для проведення інспекційного відвідування суперечать вимогам закону, що свідчить про незаконність призначення та проведення інспекційного відвідування у ФОП ОСОБА_1 .. Також всупереч вимогам ч.4 ст.6 Закону від 05.04.2007 №877-V інспекційне відвідування в ФОП ОСОБА_1 проводилось з порушенням визначеного законом строку. Крім того, ФОП ОСОБА_1 не був вручений жоден із документів, як от припис про усунення виявлених порушень законодавства про працю, попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю, акт інспекційного відвідування, не був вручений та не містить відмітки про їх отримання позивачем. Цим самим відповідач фактично позбавив позивача права на подання своїх зауважень до вказаних документів. В матеріалах справи також відсутній документ з особистим підписом ОСОБА_1 , який би підтверджував вручення йому повідомлення про розгляд відносно нього справи про накладення штрафу за порушення законодавства про працю. Зазначає апелянт і про те, що ні в матеріалах інспекційного відвідування, а ні в матеріалах даної справи немає жодного доказу, який би підтверджував, що між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли відносини, притаманні для працівника та роботодавця. Зокрема, що ОСОБА_2 виконувала певну роботу, яка має характерну тривалість, що вона виконувала роботу в інтересах позивача під контролем та відповідно до його вказівок у відповідності до графіка роботи, на організованому відповідачем робочому місці, керуючись правилами внутрішнього трудового розпорядку, отримувала від позивача заробітну плату, тощо. Твердить скаржник, що ФОП ОСОБА_1 не вчиняв порушення, передбаченого ч.2 ст.265 КЗпП України, оскільки ОСОБА_2 не перебувала у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_1 , а лише надавала позивачу послуги/виконувала роботу в межах укладеного між ними цивільно-правового договору. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 22.07.2022 року та ухвалити нове рішення, згідно із яким позовні вимоги задоволити. 
Відповідач із апеляційними вимогами не погодився, подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. Вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із наведених у відзиві підстав та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду залишити без змін. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи (їх представників), які взяли участь в засіданні суду апеляційної інстанції, в тому числі засобами відеоконференцзв`язку, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення. 

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи. 
Головними державними інспекторами Остафійчуком І.А., Чуйко В.Р. і Білоголовським О.І., в період з 02.03.2021 по 16.03.2021, на підставі направлення Управління Держпраці в Івано-Франківській області від 02.03.2021 за №15-10/1562 та наказу контролюючого орану від 02.03.2021 за №218-Д, проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань додержання вимог законодавства про працю в частині належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками, в тому числі з неповнолітніми, за фактичною адресою здійснення підприємницької діяльності: готель " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 51-54 т.1). 
Процес інспекційного відвідування службовими особами Управління зафіксовано технічними засобами відеозйомки на дисках для лазерних систем зчитування, що долучений до акта перевірки, та цифрова копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 50-а, 115 т.1). 
Згідно наданих усних пояснень в ході інспекційного відвідування 04.03.2021 о 12 год. 45 хв., які у вигляді відеозйомки зафіксовані на диску для лазерних систем зчитування, ОСОБА_2 , знаходячись за барною стійкою не виконує роботу адміністратора, а за проханням ОСОБА_4 - адміністратора готелю, заміняє останнього 2-3 години. Окрім вказаного ОСОБА_2 повідомила про те, що вона допомагає і наглядає за приміщенням з 11:00 год. по 14-15:00 год., тобто не працює у готелі "ІНФОРМАЦІЯ_1". 
Надалі в ході інспекційного відвідування ОСОБА_2 10.03.2021 о 12:55 дала усні пояснення, які зафіксовані на диску для лазерних систем зчитування, про те, що вона працює на посаді адміністратора готелю у ФОП ОСОБА_1 .. 
Інспектором праці Білоголовським О.І. вручено 04.03.2021 ФОП ОСОБА_5 вимогу про надання документів від 04.03.2021 за №ІФ256/527/ПД (терміном виконання до 10.03.2021), про що свідчить підпис позивача (а.с. 53, 107-108 т.1). Дана обставина також зафіксована при відеозйомці, здійсненій 04.03.2021 під час інспекційного відвідування. 
На виконання цієї вимоги ФОП ОСОБА_5 надано інспекторам праці наступні документи: засвідчені копії виписки з ЄДРПОУ, паспортні дані та ідентифікаційний код ФОП ОСОБА_1 ; список працівників станом на 04.03.2021; трудові договори накази про прийняття працівників на роботу, повідомлення в ДПС, підтверджуючі квитанції (№2), належним чином засвідчені їх копії; табелі обліку використання робочого часу з грудня 2020 року по лютий 2021 року, належним чином засвідчені їх копії; відомості нарахування заробітної плати з грудня 2020 року по лютий    2021 року, належним чином засвідчені їх копії; штатний розпис за період 2020-2021 роки, належним чином засвідчені їх копії; копії договорів про стажування, договір цивільно-правового характеру та акти виконаних робіт. 
В матеріалах справи міститься штатний розпис ФОП ОСОБА_6 з 01.12.2020 і з 01.01.2021, згідно якого наявна одна штатна одиниця - бармен ОСОБА_7 ; наказ №30/11/20 від 30.11.2020 про прийняття ОСОБА_7 на посаду бармена з 01.12.2020; повідомлення про прийняття ОСОБА_7 на роботу, подане в органи ДПС; трудовий договір від 01.12.2020, укладений між ФОП ОСОБА_8 і ОСОБА_7 ; наказ №31/12/20 про збільшення ОСОБА_7 заробітної плати; табель обліку робочого часу ОСОБА_7 ; відомість нарахування заробітної плати ОСОБА_7 за грудень 2020-лютий 2021 року; цивільно-правовий договір від 04.03.2021, укладений між                                 ФОП ОСОБА_8 і ОСОБА_2 ; список працівників станом на 04.03.2021, згідно якого у позивача працюють два працівники, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (а.с. 122-135 т.1). 
За результатами проведеного позапланового заходу контролюючим органом оформлений Акт від 16.03.2021 №ІФ256/528/АВ "складений за результатами проведення позапланового заходу державного контролю щодо додержання вимог законодавства у сферах праці" (далі - Акт перевірки, Акт інспекційного відвідування) (а.с. 55-60 т.1). 
В ході перевірки контролюючим органом зафіксовано виявлене порушення вимог законодавства - ч.1 ст.21, ч.3 ст.24 КЗпП України, постанови КМУ №413, які описані в Акті перевірки, а саме: в порушення вимог статті 24 Кодексу законів про працю України та постанови Кабінету міністрів України від 17.06.2015 р. №413, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснив фактичний допуск працівників до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове  державне  соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 17.06.2015 р. №413. 
На підставі акта інспекційного відвідування контролюючим органом у відношенні до ФОП ОСОБА_1 внесено припис про усунення виявлених порушень від 16.03.2021 за №ІФ256/528/АВ/П (а.с. 61-62 т.1), із визначеним терміном виконання до 08.04.2021, та складено попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю від 16.03.2021 за №ІФ256/528/АВ/П/ПВ (а.с. 63 т.1). 
Листом від 16.03.2021 за №05-16/24 (а.с. 64 т.1) контролюючим органом повідомлено позивача про необхідність з`явитись 26.03.2021 о 11:00 год. в приміщення Управління Держпраці в Івано-Франківській області (за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 67, каб. 25) для складання протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 41 КУпАП. 
Два примірники акту від 16.03.2021 за №ІФ256/528/АВ, припису від 16.03.2021 за ІФ256/528/АВ/П, попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю від 16.03.2021 за №ІФ256/528/АВ/П/ПВ та виклик для складання протоколу про адміністративне правопорушення направлені 17.03.2021 ФОП ОСОБА_1 для ознайомлення рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення поштового відправлення, що засвідчується поштовим відправленням 7601868282346 та описом такого відправлення (а.с. 119, 120 т.1). 
Листом від 25.03.2021 за №05-07/15-10/2208 відповідачем повідомлено позивача про отримання 25.03.2021 уповноваженою особою Управління Держпраці в області акта, складеного за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю від 16.03.2021 за №ІФ256/528/АВ, який є підставою для накладення штрафу за порушення законодавства про працю за частиною 2 статті 256 КЗпП України (а.с. 136 т.1). 
Вказаний лист 26.03.2021 скерований Управлінням на адресу позивача поштовим відправленням 7601868265603, про що свідчить фіскальний чек про оплату послуг №3000372176, та отриманий позивачем 01.04.2021, що підтверджується даними відстеження веб-сайту АТ "Укрпошта" (а.с. 136-зворот, 137 т.1). 
Встановлено, що листи Управління з поштовими ідентифікаторами 7601868282346 і 7601868265603, а також інша поштова кореспонденція із документами, які складені відповідачем, скеровувалася Управлінням на адресу позивача, яка відповідає відомостям Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_2 . 
За наслідками розгляду справи про накладення штрафу, на підставі акта інспекційного відвідування від 16.03.2021 №ІФ256/528/АВ, за порушення позивачем вимог законодавства про працю, а саме частини 3 статті 24 КЗпП України, відповідальність за яке передбачена абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, начальником Управління Держпраці в Івано-Франківській області 15 квітня 2021 року прийнято постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ІФ256/528/АВ/П/ТД-ФС, якою на  ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 60000,00 гривень (а.с. 15, 139 т.1). 
Позивач, вважаючи протиправним винесення відповідачем постанови від 15.04.2021 №ІФ256/528/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу розмірі 60000,00 гривень з підстав встановлення недостовірної обставини допуску ОСОБА_2 до роботи без належного оформлення трудових відносин, зважаючи на порушення контролюючим органом процедури прийняття рішення, звернувся до суду із цим адміністративним позовом. 

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання незаконною та скасування постанови відповідача від 15.04.2021 про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №ІФ256/528/АВ/П/ТД-ФС, з врахуванням наступного. 
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. 
Відповідно до частини першої статті 259 Кодексу законів про працю України (далі по тексу цієї постанови КЗпП України), державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 
Згідно із ч.1 ст.260 КЗпП України, державний нагляд за додержанням законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці здійснюють, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці. 
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року №877-V (далі - Закон №877-V). 
Частиною 4 статті 2 Закону №877-V передбачено, що заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами. 
Згідно з підпунктами 6, 9 пункту 4, 7 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11 лютого 2015 року, Державна служба України з питань праці (Держпраці) відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. 
Відповідно до Положення про Управління Держпраці у Івано-Франківській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 №84 відповідач є територіальним органом Державної служби з питань праці, що їй підпорядковується. 
Щодо правових підстав для проведення позапланового заходу, за результатами якого винесена відповідачем оскаржувана постанова №ІФ256/528/АВ/П/ТД-ФС від 15.04.2021, судом враховується наступне. 
Повноваження, правові відносини суб`єктів владних повноважень та суб`єктів господарювання у сфері дотримання законодавства про працю, питання нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, відповідальність за порушення законодавства про працю врегульовуються Законом №877-V, Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 за №823 (далі - Порядок №823), Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 за №509 (далі - Порядок №509), а також положеннями статті 265 КЗпП України. 
Абзацом 2 пункту 1 Порядку №823 встановлено, що заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю, крім заходів з питань виявлення неоформлених трудових відносин, здійснюються відповідно до вимог Закону та з урахуванням пунктів 2-4 цього Порядку. 
Заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів (пункт 2 Порядку №823). 
Матеріалами справи підтверджується, що інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за місцем здійснення фактичної господарської діяльності (готель "ІНФОРМАЦІЯ_1") було проведено на підставі наказу Управління Держпраці в Івано-Франківській області про проведення інспекційного відвідування від 02.03.2021 за №218-Д та направлення на перевірку від 02.03.2021 за №15-10/1562, які видані, зокрема, на підставі підпункту 3 пункту 5 Порядку №823, а також відповідно до статті 259 КЗпП України. 
Підпунктом 3 пункту 5 Порядку №823 визначено, що підставою для здійснення інспекційних відвідувань є, в тому числі, рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту. 
У своїх доводах апелянт зазначає, що відповідач провів нагляд всупереч вимогам Закону №877-V. Відповідач не вказав, яка саме інформація давала підстави керівнику Держпраці ініціювати інспекційне відвідування саме в ФОП ОСОБА_1 , що свідчить про незаконність призначення та проведення такого інспекційного відвідування. 
Проте колегія суддів вважає необґрунтованими вказані доводи з огляду на те, що як зазначив відповідач, начальником Управління Держпраці у Івано-Франківській області проаналізовано інформацію щодо стану неформальної зайнятості в Івано-Франківській області, оголошену інспекторами за результатами проведених ними інспекційних відвідувань у січні і першій половині лютого 2021 року і саме вказана обставина і слугувала підставою для прийняття відповідачем рішення про проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 .. 
Наведені обставини свідчать про законність наказу про проведення інспекційного відвідування від 02.07.2021 за №0923-П із зазначенням саме пп.3 п.5 Порядку №823. 
Окрім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, у рішенні Конституційного Суду України 09.07.1998 за №12-рп/98 у справі №17/81-97 суд зазначив, що термін "законодавство" досить широко використовується у правовій системі в основному у значенні як сукупності законів та інших нормативно-правових актів, які регламентують ту чи іншу сферу суспільних відносин і є джерелами певної галузі права. Цей термін без визначення його змісту використовує і Конституція України (статті 9, 19, 118, пункт 12 Перехідних положень). У законах залежно від важливості і специфіки суспільних відносин, що регулюються, цей термін вживається в різних значеннях: в одних маються на увазі лише закони; в інших, передусім кодифікованих, в поняття "законодавство" включаються як закони та інші акти Верховної Ради України, так і акти Президента України, Кабінету Міністрів України, а в деяких випадках - також і нормативно-правові акти центральних органів виконавчої влади. 
Зважаючи на контекст, у якому в частині четвертій статті 4 Закону №877-V вжито термін "закон", цю правову норму, ураховуючи її конструкцію, необхідно розуміти так, що нею наводиться виключний і остаточний перелік питань, які у межах правовідносин щодо здійснення державного нагляду (контролю), встановлюються саме законами. 
Вказане дає підстави для висновку, що усі, окрім передбачених у частині четвертій статті 4 Закону №877-V питання, які пов`язані з здійсненням державного нагляду (контролю), зокрема, за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення (наприклад, переліку підстав для проведення Держпраці інспекційних відвідувань), можуть урегульовуватись як законами, так й іншими актами законодавства, у тому числі й нормами міжнародної конвенції, яка ратифікована Україною у встановленому законом порядку. 
Таким чином, безпідставними є доводи апелянта (позивача) про те, що відповідач може здійснювати державний контроль виключно на підставі Закону №877-V, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин Порядку №823, яким керувався відповідач, призначаючи інспекційне відвідування. 
Колегією суддів також враховується, що направлення про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) вручено позивачу особисто 04.03.2021 одночасно з вимогою про надання документів №ІФ 256/527/ПД. Документи згідно з переліком, вказаним у письмовій вимозі від 04.03.2021 року №ІФ 256/527/ПД, надані позивачем особисто у встановлений строк, про що містяться відмітки про їх надання у вказаній вимозі. 
Водночас, на етапі допуску до перевірки суб`єкт господарювання може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення контролю. 
Щодо інших процедурних порушень, які на думку апелянта (позивача), допущені відповідачем під час проведення інспекційного відвідування та прийняття спірної постанови, колегія суддів зазначає наступне. 
За змістом пункту 8 Порядку №823, під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності). 
Тривалість інспекційного відвідування не може перевищувати 10 робочих днів (пункт 9 Порядку №823). 
Згідно із підпунктами 1, 3, 6 пункту 10 Порядку №823, інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, які стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки. 
Відповідно до пунктів 16-21 Порядку №823, за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування (далі - акт) і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю. Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження. Матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер і дата складення акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті. Припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень вимог законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування. Припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду. Припис складається у двох примірниках, що підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. 
З          гідно вимог частини 4 статті 24 КЗпП України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Частинами першою та другою статті 265 КЗпП України встановлено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження. 
Відповідно до частини четвертої статті 265 КЗпП України, штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Відповідно до пункту 2 Порядку №509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту). 
За правилами пункту 3 Порядку №509, справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в  абзацах третьому - сьомому  пункту 2 цього Порядку. 
Про дату одержання документів, зазначених в  абзацах третьому - сьомому  пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. 
Під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в  абзацах третьому - сьомому  пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу (пункт 4 Порядку №509). 
Відомості із акту інспекційного відвідування свідчать про проведення відповідачем позапланового заходу державного контролю щодо додержання позивачем вимог законодавства про працю в період з 02.03.2021 по 16.03.2021, тобто протягом 10 робочих днів, що вказує на дотримання Управління процедури проведення інспекційного відвідування у визначений Порядком №823 строк та спростовує відповідні доводи скаржника. 
Щодо доводів апелянта про невручення йому матеріалів інспекційного відвідування, колегія враховує, що згідно вимог пункту 23 Порядку №823, у разі відмови об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи від підписання або у разі неможливості особистого вручення акта та/або припису акт та припис складаються одночасно у трьох примірниках. У разі відмови об`єкта відвідування підписати акт інспектор праці вносить до такого акта відповідний запис. Два примірники акта та припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об`єкту відвідування за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, рекомендованим листом з описом документів у ньому та повідомленням про вручення. На примірнику акта та припису, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування. Об`єкт відвідування зобов`язаний повернути інспектору праці нарочно або поштовим відправленням з описом вкладення підписаний примірник акта та припису не пізніше ніж через три робочих дні з дати його отримання. У разі ненадходження протягом семи робочих днів після дня відправлення об`єкту відвідування підписаного примірника акта та припису складається акт про відмову від підпису у двох примірниках, один з яких надсилається об`єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення. 
Виходячи з наведеного, законодавчо встановлена альтернатива ознайомлення об`єкта відвідування із необхідними документами, складеними за наслідками проведення заходу контролю. 
Судом з`ясовано, що два примірники акту від 16.03.2021 №ІФ256/528/АВ, припису від 16.03.2021 №ІФ256/528/АВ/П, попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю від 16.03.2021 №ІФ256/528/АВ/П/ПВ та виклику для складання протоколу про адміністративне правопорушення направлені ФОП ОСОБА_1 для ознайомлення та підписання рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення поштового відправлення на наступний робочий день після його складення - 17.03.2021, що засвідчується поштовим відправленням 7601868282346, та описом такого поштового відправлення. 
Отже, відповідачем обрано альтернативний спосіб ознайомлення позивача із необхідними документами, складеними за наслідками проведеного у нього заходу контролю, а саме надсилання рекомендованим листом акту і припису засобами поштового зв`язку протягом наступного робочого дня за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ( АДРЕСА_2 ). 
Досліджуване поштове відправлення на адресу Управління не поверталось, при цьому фактичне неотримання адресатом документів не залежить від відправника та не може свідчити про протиправність рішення. 
Такі обставини свідчать про дотримання контролюючим органом порядку складення акта інспекційного відвідування та направлення для підпису позивачу. 
При цьому, суд як правильно врахував суд першої інстанції висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 23.01.2018 у справі №2а/2570/6273/2011, згідно з яким процедурні порушення під час призначення та/або проведення перевірки контролюючим органом не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності рішень, прийнятих за результатами відповідної перевірки. 
Не особисте отримання акта відвідування безпосередньо від інспектора не змінює зміст оскаржуваної постанови та, за встановлених у справі обставин, безпосередньо не впливає на рішення відповідача про застосування адміністративно-господарських санкцій, а також не доводить позбавлення позивача права на захист, оскільки вказані матеріали інспекційного відвідування є предметом судової перевірки у наведеній справі. 
Також колегія суддів розцінює необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що Порядок №823 на підставі рішення суду визнаний нечинним, а відтак орган контролю безпідставно керувався положеннями Порядку №823 при призначенні і проведенні інспекційного відвідування та винесення оскаржуваної постанови, оскільки станом на час проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 . Порядок №823 був чинним. 
Що ж стосується доводів апелянта про те, що оскаржувана постанова відповідача є незаконною та підлягає скасуванню з підстав того, що ні в матеріалах інспекційного відвідування, а ні в матеріалах даної справи немає жодного доказу, який би підтверджував, що між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли відносини, притаманні для працівника та роботодавця, колегія суддів зазначає таке. 
Досліджуючи обставини, що відображені в розділі "Опис виявлених порушень" акту перевірки від 16.03.2021, в тому числі як результат фіксування відповідачем 04.03.2021 і 10.03.2021 процесу самого відвідування, судом встановлено, що в готелі " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , мало місце виконання трудової функції ОСОБА_2 на посаді адміністратора (а.с. 109-114 т.1). 
Згідно усних пояснень, що зафіксовані відеозйомкою 04.03.2021 о 12:41 год., ОСОБА_2 не працює, а тільки заміняє ОСОБА_4 , який є адміністратором. При цьому, ОСОБА_2 у вказаний день відвідування не змогла чітко відповісти, яку саме посаду ОСОБА_9 займає у позивача- адміністратора чи бармена. ФОП ОСОБА_1 вказав на те, що ОСОБА_2 йому допомагає.
В ході інспекційного відвідування 10.03.2021 о 12:58 год. ОСОБА_2 повідомила про те, що вона працює у ФОП ОСОБА_1 з 04.03.2021 на посаді адміністратора, що також зафіксовано засобами відеотехніки. 
Так, в матеріалах справи міститься представлений позивачем цивільно-правовий договір від 04.03.2021, укладений між ФОП ОСОБА_8 (замовник) і ОСОБА_2 (виконавець), згідно якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати такі роботи (послуги) у строк з 04.03.2021 по 18.03.2021: послуги адміністратора; розширення клієнтської бази, інші поточні доручення (а.с.134 т.1). 
Долучений до матеріалів справи акт прийому-передачі наданих послуг від 18.03.2021 свідчить, що ОСОБА_2 виконала для ФОП ОСОБА_1 , а останній прийняв послуги з розширення клієнтської бази, вартість яких становила 2000,00 гривень (а.с. 162 т.1). 
Досліджені відеозаписи проведеного у позивача інспекційного відвідування підтверджуються зафіксовані факти присутності на об`єкті відвідування інспекторів праці, які здійснюють відвідування, особи, яка знаходилась за барною стійкою, ідентифікованої як ОСОБА_2 , постійного її перебування за барною стійкою одного із приміщень готельного комплексу, обслуговування/спілкування ОСОБА_2 із двома відвідувачами. 
ОСОБА_2 , визнаючи, що тимчасового 04.03.2021 заміняє ОСОБА_4 , не підтвердила свої правовідносини із позивачем на підставі будь-якого цивільно-правового договору. 
Судом встановлено, що усні пояснення ОСОБА_2 , надані 04.03.2021, не узгоджуються із поданим позивачем документам, а саме, в частині укладення цивільно-правової угоди саме 04.03.2021, зокрема, ОСОБА_2 повідомила інформацію, що не працює, а замінює бармена ОСОБА_4 на його прохання, наглядає за приміщенням, допомагає. 
Вказані обставини ставить під обгрунтований сумнів укладення між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 станом на 04.03.2021 в момент інспекційного відвідування (приблизно 12:40 год.) цивільно-правового договору про надання послуг адміністратора. 
Лише 10.03.2021 ОСОБА_2 надала усні пояснення, згідно яких вона виконує функції адміністратора на умовах цивільно-правового договору з 04.03.2021, укладеного з ФОП ОСОБА_1 .. 
Визначаючи правову природу трудового договору, суд зазначає, що це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, повинен дотримуватись правил внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ст.21 КЗпП України). 
Характерними ознаками трудових відносин є: систематична виплата заробітної плати за процес праці (а не її результат); підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку; виконання роботи за професією (посадою), визначеною Національним класифікатором України ДК 003:2010 "Класифікатор професій", затвердженим наказом Держспоживстандарту від 28 липня 2010 року № 327; обов`язок роботодавця надати робоче місце; дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо. 
Основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. 
Так, виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик. 
Основними ознаками трудового договору, є: праця юридично несамостійна, протікає в рамках певного підприємства, установи, організації (юридичної особи) або в окремого громадянина (фізичної особи); шляхом виконання в роботі вказівок і розпоряджень власника або уповноваженого ним органу; праця має гарантовану оплату; виконання роботи певного виду (трудової функції); трудовий договір, як правило, укладається на невизначений час; здійснення трудової діяльності відбувається, як правило, в складі трудового колективу; виконання протягом встановленого робочого часу певних норм праці; встановлення спеціальних умов матеріальної відповідальності; застосування заходів дисциплінарної відповідальності; забезпечення роботодавцем соціальних гарантій. 
Відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами (КЗпП України та інших актів трудового законодавства), що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг у цивільно-правових відносинах визначається в договорі, а те, що ним не врегульоване - чинним законодавством України. 
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільно-правовий договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Його учасниками є замовник та виконавець. Він може укладатися у формі договору підряду (регулюється главою 61 ЦК) або договору надання послуг (главою 63 ЦК). 
Цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство. 
Відповідно до частини першої статті 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. 
За договором про надання послуг, укладеним між власником і громадянином, останній зобов`язується за винагороду виконувати для підприємства індивідуально визначену роботу. Основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Тому цивільно-правові договори застосовуються, як правило, для виконання разової конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів і у разі досягнення цієї мети, договір вважається виконаним і дія його припиняється. 
Зі співставлення трудового договору з цивільно-правовим договором, відмінним є те, що трудовим договором регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації діяльності залишається поза його межами, метою договору є отримання певного результату. Виконавець за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду. 
З цивільно-правового договору від 04.03.2021, укладеного між позивачем та ОСОБА_2 видно, що предметом укладеного договору є процес праці, а не її кінцевий результат. В укладеному договорі не визначається обсяг виконуваної роботи, а обумовлюється у вигляді зобов`язання виконувати роботи/надавати послуги адміністратора, розширення клієнтської бази. У самому договорі (угоді) не зазначається, який саме конкретно результат роботи повинен передати виконавець замовнику, не визначено переліку завдань роботи, її обсягу, видів тощо, а процес праці не передбачає будь-якого кінцевого результату. 
Наявний в матеріалах справи акт прийому виконаних робіт до цивільно-правового договору також не містять ні результату роботи, ні її обсягу, а у вказаному акті визначено період надання послуг та розмір оплати. 
За встановлених у справі фактичних обставин колегія суддів вважає, що ФОП ОСОБА_1 зобов`язаний був укласти трудовий договір на строк, встановлений за погодженням сторін, відповідно до якого ОСОБА_2 прийняти на роботу на посаду адміністратора (на час відсутності основного працівника) та повідомити органи ДПС про прийняття працівника на роботу. 
Однак, такі дії ФОП ОСОБА_1 вчинені не були, що свідчить про порушення ним законодавства про працю в частині належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками, а саме вимог частини першої статті 21, частини третьої статті 24 КЗпП України. 
Встановлені у справі фактичні обставини та наведені правові норми свідчить про те, що оскаржувана постанова від 15.04.2021 за №ІФ256/528/АВ/П/ТД-ФС винесена контролюючим органом у порядку та спосіб, визначені нормами чинного законодавства. 
За наведеного суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. 
В ході розгляду справи відповідні доводи та заперечення апелянта не знайшли свого підтвердження, а тому колегією суддів відхиляються. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно та об`єктивно встановлено обставини справи, сформовано правильні висновки по суті розглядуваних правовідносин, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням чинного законодавства, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому немає підстав для його скасування. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                           постановив: 

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22 липня 2022 року в адміністративній справі №300/6438/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст постанови суду виготовлено і підписано 19.12.2022 року, у зв`язку із перебуванням судді Коваля Р.Й. у відпустці з 07.12.2022р. по 16.12.2022р.