ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 вересня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/849/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель – М ЛТД» на  рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.05.2022 р. (суддя Духневич О.С.)  в справі № 280/849/22 за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель – М ЛТД» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Параллель – М ЛТД» звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі – Східне МРУ ДПС по роботе з ВПП) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03.12.2021 р. № 446/32-00-07-01-03-29 про застосування штрафних (фінансових) санкцій  в розмірі 39  510,82 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.05.2022 р. (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 07.06.2022 р.) в задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано недотримання відповідачем процедури призначення, проведення та оформлення результатів фактичної перевірки, адже відповідачем призначено перевірку з порушенням норм Податкового кодексу України, а саме пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу через відсутність будь-якої інформації, яка б слугувала підставою для призначення перевірки за цією нормою. Крім того, акт фактичної перевірки отримано поштою, позивач не запрошувався для ознайомлення з матеріалами перевірки та підписання акту, до акту не додано  розрахункових документів, на підставі яких встановлені порушення.
Висновки контролюючого органу про відсутність в розрахункових документах обов`язкових реквізитів не підтверджено жодними доказами, а посилання суду першої інстанції на скрін-шот чеку з аналітичної бази ДПС (електронного кабінету) є необґрунтованими, позаяк інформація, що міститься в аналітичній базі ІС «Податковий блок»/Аналітична система/Чеки РРО, відображається некоректно. При цьому до матеріалів справи надано чек № 28637 від 20.12.2021 р., який роздруковано РРО та який містить усі необхідні реквізити.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги. 
Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД» зареєстроване як юридична особа, основним видом економічної діяльності якого є  46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.
На підставі наказу від 20.10.2021 № 3055-П «Про проведення фактичної перевірки» та направлень на перевірку  від 20.10.2021 № 4942, № 4943 відповідачем здійснено фактичну перевірку ТОВ «ПАРАЛЛЕЛЬ-М ЛТД», яка проводилась за місцем розташування АЗС № 125 за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 3, з питань дотримання норм законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами; вимог законодавства, яке регулює виробництво, придбання, зберігання та реалізацію пального; порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів; вимог законодавства, яке регулює ведення касових операцій; наявності ліцензії та інших документів; установлених правил торгівлі підакцизними товарами, а також інших питань, що регулюють виробництво та обіг підакцизних товарів в Україні.
За результатами перевірки складено акт від 01.11.2021 № 10636/08/01/07/09/24316073, згідно з висновками якого встановлено порушення вимог чинного законодавства, а саме пунктів 1, 2, 11  статті 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»  та  пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 № 957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на деякі види алкогольних напоїв».
Від підписання та отримання одного примірника вищезазначеного акту перевірки позивач відмовся, на підставі чого посадовими особами відповідача 01.11.2021 складено акт № 2383/08/01/07/09/24316073 відмови від підписання та отримання акту перевірки.
За результатами перевірки 03.12.2021 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення форми «С» № 446/32-00-07-01-03-29, яким застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції в розмірі 39 510,82 грн.
Матеріали справи підтверджено, що посадовими особами відповідача менеджеру АЗС № 125 пред`явлено службові посвідчення та направлення від 20.10.2021 № 4942, № 4943 на перевірку, вручено копію наказу від 20.10.2021 № 3055-П, про що свідчить її особистий підпис.
Суд першої інстанції вважав, що допуск посадових осіб відповідача до проведення фактичної перевірки відбувся, а відповідачем дотримано вимоги норм податкового законодавства щодо підстав для проведення фактичної перевірки.
Також суд першої інстанції вважав, що  виконання контролюючим органом своїх обов`язків щодо організації податкового контролю, зокрема, шляхом проведення фактичної перевірки не є порушенням прав платника, не спричиняє і не може спричинити негативних наслідків для нього у випадку належного ведення господарської діяльності, фінансової звітності, бухгалтерського обліку відповідно до норм податкового законодавства.
Тому враховуючи факт допуску працівників відповідача до перевірки, суд першої інстанції вказав, що акт індивідуальної дії (наказ на проведення перевірки) реалізовано.
Суд першої інстанції також вважав, акту перевірки від 01.11.2021 відповідає вимогам  статті 86 ПК України, оскільки містить необхідні відомості про дії, вчинені посадовими особами відповідача під час перевірки, про встановлені перевіркою порушення, про використані документи тощо, а доводи позивача щодо залишення посадових осіб відповідача АЗС без надання акту перевірки спростовуються актом  від 01.11.2021 відмови від підписання та отримання акту перевірки.
Також суд першої інстанції зазначив, що порушення вимог пунктів  Закону України від 06.07.1995 р. р. № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», які стали підставою для застосування штрафних санкцій оскарженим позивачем податковим повідомленням-рішенням, є доведеними, позаяк позивачем видавалися розрахункові документи не встановленої форми та змісту, а саме у розрахункових документах (чеках) реєстратора розрахункових операцій T&T POS.25, заводський № TD80330088, фіскальний № 3000517125, версія внутрішнього програмного забезпечення V21-306, окремим рядком не зазначено літерного позначення, розміру ставки акцизного податку за всіма зазначеними в чеках товарами,  відсутній код УКТЗЕД. При цьому суд першої інстанції послався на інформацію щодо реквізитів розрахункового документу, яка міститься в аналітичній базі Державної податкової служби та яка сформована на підставі переданих суб`єктом господарювання даних до системи обліку даних РРО Державної податкової служби.
Приведені обставини слугували підставою для висновку суду першої інстанції про правомірність застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій  податковим повідомленням-рішенням № 446/32-00-07-01-03-29 від 03.12.2021.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведені висновки необґрунтованими, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ТОВ «Параллель – М ЛТД» (ЄДРПОУ 24316073) здійснює діяльність, зокрема, з оптової торгівлі твердим, рідким, газоподібним паливом  і подібними продуктами (основний вид діяльності), з роздрібної торгівлі пальним, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 6). 
Головним управлінням ДПС у Запорізькій області 20.10.2021 р.  прийнято наказ № 3055-п, яким на підставі ст. 19-1, ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80, п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України наказано провести з 20.10.2021 р. тривалістю не більше 10 діб фактичну перевірку АЗС за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, проспект Соборний, 3, де здійснює діяльність ТОВ «Параллель – М ЛТД», за період з 01.04.2021 р. по день закінчення фактичної перевірки з питань дотримання норм законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі  підакцизними товарами; вимог законодавства, яке регулює  виробництво, придбання, зберігання та реалізацію пального; порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів; вимог законодавства, яке регулює  ведення касових операцій; наявності  ліцензій та інших документів; установлених правил торгівлі підакцизними товарами, а також інших питань, що регулюють виробництво та обіг підакцизних товарів в Україні (а.с. 85).  
На підставі цього наказу ГУ ДПС видано направлення на проведення фактичної перевірки №№ 4342 4343 від 20.10.2021 р. посадовим особам ГУ ДПС (а.с. 186-187).
Посадові особи контролюючого допущені до проведення фактичної перевірки. 
За результатами фактичної перевірки контролюючим органом складено акт фактичної перевірки від 29.10.2021 р. № 10636/08/01/07/09/ НОМЕР_1 (а.с. 7-10), за висновками якого перевіркою встановлено порушення п. 1, п. 2, п. 11 ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 р. №  957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на деякі види алкогольних напоїв». 
За змістом акту  відмови від підписання та отримання акта перевірки від 01.11.2021 р. № 2383/08/01/07/09/ НОМЕР_1 (а.с. 176)  після ознайомлення з актом (бланк акту № 000989 від 29.10.2021 р.) менеджер АЗС   ОСОБА_1 та директор Собко А.О. відмовились від підпису акта фактичної перевірки  та його отримання. Акт підписано двома посадовими особами контролюючого органу.
За твердженням відповідача копію акту фактичної перевірки направлено на адресу позивача засобами поштового зв`язку 02.11.2021 р.
Акт фактичної перевірки отримано платником  03.11.2021 р. засобами поштового зв`язку.
На підставі акту перевірки №10636/08/01/07/09/ НОМЕР_1 Східним МРУ ДПС по роботі з ВПП 03.12.2021 р. прийнято податкове повідомлення-рішення № 446/32-00-07-01-03-29 про застосування до ТОВ «Параллель – М ЛТД»  штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 39  510,82 грн. (а.с. 82-84).  
Спірним під час апеляційного перегляду справи є питання дотримання контролюючим органом процедури проведення фактичної перевірки, за наслідками якої прийняте оскаржене позивачем податкове повідомлення-рішення, а також власне доведеність порушення вимог законодавства, які потягли накладення штрафних санкцій.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Право на проведення перевірки, в тому числі фактичної перевірки, визначено положеннями пункту  75.1. статті  75  та підпункту  20.1.4  пункту  20.1  статті  20 Податкового кодексу України  (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), при цьому така перевірка повинна проводитися в межах  повноважень контролюючого органу виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу).
Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями  статті 80 Податкового кодексу України.
В основу проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем покладено підпункт   80.2.2  пункту  80.2  статті  80 Податкового кодексу України, за приписами якого фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки та за наявності хоча б однієї з таких підстав:  
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Отже, передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених підпунктом 80.2.2   пункту  80.2  статті  80 Податкового кодексу України, є наявність та/або отримання контролюючим органом відповідної інформації, яка свідчить про можливі порушення з боку платника податку порушень вимог законодавства.
Вимоги до змісту наказу керівника контролюючого органу про проведення фактичної перевірки встановлені абзацом 3 пункту 81.1 статті  81 Податкового кодексу України, відповідно до якого  в наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Наказ № 3055-п    від 20.10.2021 р. не містить посилання на будь-яку підставу, крім норм Податкового кодексу, тобто не містить  підстави для проведення перевірки, визначеної Податковим кодексом України.
Суд не заперечує, що до функцій контролюючого органу відноситься  здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечення міжгалузевої координації у цій сфері (підпункт 19-1.1.14 пункту 19-1.1 статті 19 Податкового кодексу), здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (підпункт 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19), проведення роботи щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (підпункт 19-1.1.17 пункту 19-1.1 статті 10 Податкового кодексу).
Разом з тим, при здійсненні покладених на нього функцій  контролюючий орган має дотримуватися вимог законодавства та не допускати порушення прав платників податків.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На думку суду, підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу пов`язує виникнення у контролюючого органу при здійсненні  функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв,  тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, права на проведення фактичної перевірки із наявністю та/або отриманням в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про порушення таким платником законодавства у зазначеній сфері. 
При цьому ситуація, при якій контролюючим органом за відсутності будь-якої конкретної підстави для проведення фактичної перевірки буде призначений такий вид податкової перевірки, створює для платника  негативні наслідки у вигляді правової невизначеності, коли контролюючий орган без конкретно визначених підстав може у будь-який момент прийняти рішення про проведення фактичної перевірки.
Враховуючи, що призначення фактичної перевірки за підставами, вказаними у підпункті  80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, має  супроводжуватись  інформацією державних органів або органів місцевого самоврядування про порушення платником податків законодавства у відповідній сфері, а в спірному випадку контролюючим органом такої інформації не приведено в наказі, як й не надано суду першої інстанції, оскаржений наказ не містить будь-яких посилань на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, а в  наказі не відображено, в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів  встановлені факти сумнівності, суд доходить до висновку про порушення контролюючим органом процедури призначення фактичної перевірки.
За правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 28.04.2021 р. в справі № 520/3314/19, за передумовою проведення фактичної перевірки з підстав,  передбачених підпунктами  80.2.2  та 80.2.7 пункту  80.2 статті 80 ПК України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби.
Судом касаційної інстанції в цьому судовому рішення вказано,  що доповідна записка як підстава, яка підпадає під дію підпунктів  80.2.2  та 80.2.7 пункту  80.2 статті 80 ПК України, повинна містити інформацію про хоча і можливі, проте конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.
Аналогічна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року по справі №820/4891/18.
Підсумовуючи викладене, суд вказує на помилковість висновку суду першої інстанції про дотримання контролюючим органом процедури призначення фактичної перевірки.
З огляду на зазначені вище приписи частини другої статті 19 Конституції України контролюючий орган як орган державної влади,  не зважаючи на правову поведінку платника податків під час проведення перевірки, повинен чітко дотримуватись принципу законності та діяти виключно в межах повноважень та у спосіб, що передбачений  законодавством.
Податкова перевірка повинна базуватися на принципах законності, достовірності даних, всебічного та об`єктивного розгляду зібраної інформації.
Верховним Судом в постанові від 22.09.2020 р. в справі № 520/8836/18 висловлена правова позиція, відповідно до якої оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України  та законами України. Невиконання вимог закону щодо порядку проведення фактичної перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою  статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.          
В цьому  випадку висновки акту перевірки не відповідають принципам обґрунтованості, оскільки такі висновки ґрунтуються на недопустимому доказі, яким є акт фактичної  перевірки, адже фактична перевірка проведена за відсутності підстав, встановлених Податковим кодексом України. 
Відтак, оскільки акт перевірки є недопустимим доказом, тому висновки акту  перевірки від 29.10.2021 р. № 10636/08/01/07/09/ НОМЕР_1 не можуть бути покладені в основу жодних рішень контролюючого органу, в тому числі і в основу спірного податкового повідомлення-рішення.
Відповідно, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом,  є протиправним та підлягає скасуванню.
          Судом першої інстанції приведені обставини щодо протиправності призначення фактичної перевірки не враховано, що призвело до неправильного вирішення справи. При цьому суд вказує на помилковість висновку суду першої інстанції, що оскільки позивачем допущено контролюючий орган до проведення фактичної перевірки, позивач не має права посилатися на протиправність наказу про призначення перевірки як підставу визнання наслідків перевірки незаконними.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України на користь позивача суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 5  675,00 грн., з яких 2 270,00 грн. – судовий збір, сплачений за подання позовної заяви,  3 405,00 грн. – судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що  висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають  обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права,  що є підставою  для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є  рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308, 311,  315,   317, 321,   322, 325  Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель – М ЛТД» на  рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.05.2022 р. в справі № 280/849/22 задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.05.2022 р. в справі № 280/849/22 за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель – М ЛТД» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення скасувати.
Ухвалити в справі № 280/849/22 нове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель – М ЛТД» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 446/32-00-07-01-03-29, прийняте Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків 03.12.2021 р., про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель – М ЛТД» штрафних (фінансових) санкцій  в розмірі 39  510,82 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (ЄДРПОУ 43968079, вул. Олександра Поля, 57, м. Дніпро, 49031) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Параллель – М ЛТД» (ЄДРПОУ 24316073, б. Шевченка, 71-а, кімн. 901, м. Запоріжжя, 69091) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 5  675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) грн.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 19.09.2022 р. та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
          Повне судове рішення складено 19.09.2022 р.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко