Справа № 748/1501/22 	Головуючий у 1 інстанції Майборода С. М. 	
Провадження № 33/4823/479/22 	  	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП                                      	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2022 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі: судді апеляційного суду Акуленко С.О., за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2022 року,
                                     
У С Т А Н О В И В :
Цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючого на капеланській службі у складі територіальної оборони,

притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі  1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з нього на користь держави судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп. 
Судом встановлено, 21 серпня 2022 року о 06 год. 14 хв. ОСОБА_1 на 121 км а/д М-01 Київ-Чернігів-Н.Яриловичі, в порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, керував транспортним засобом ВАЗ-11174, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому порядку відмовився, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та провадження у справі закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення.  
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не дав належної оцінки тому факту, що він був безпідставно зупинений працівниками поліції. Заперечив факт вживання алкогольних напоїв, оскільки їх не вживає. Вказує на відсутність в матеріалах справи доказів відсторонення його від керування транспортним засобом, а також направлення його на огляд до медичного закладу, оскільки працівники поліції не пропонували направити його до лікарні, з метою виявлення стану сп`яніння. Крім того, в судове засідання не були викликані свідки, які могли підтвердити чи було мені запропоновано пройти огляд в медичному закладі, чи ні. Звертає увагу, що працівник поліції знімав відео не мобільний телефон, а також воно не є безперервним, тому не може вважатися належним доказом. Тому вважає, що відсутні будь-які докази вчинення ним правопорушення.
Оскарживши постанову суду поза строком апеляційного оскарження, просив поновити пропущений процесуальний строк, визнавши причини пропуску поважними.   

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Наведені апелянтом доводи щодо підстав для поновлення апеляційного строку є переконливими та з метою забезпечення апеляційного оскарження судового рішення, суд вважає за можливе задовольнити клопотання про поновлення апеляційного строку. 
  Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Протоколом про адміністративне правопорушення встановлено факт  керування ОСОБА_1 транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмови його від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, що є порушенням вимог п 2.5 Правил дорожнього руху.  
Обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення судом першої інстанції встановлені вірно. 
Ці обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доказами, а саме, переглянутим відеозаписом встановлено, що водій ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів або у закладі охорони здоров`я відмовився.  Також, вказані обставини узгоджуються та підтверджуються доданими до протоколу направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.
Вище вказаним доказам суд дав належну оцінку і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1   за ч. 1 ст.130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення складено з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735.  
Аналіз доказів у сукупності підтверджує, що ОСОБА_1 роз`яснено процедуру проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також настання можливих наслідків у разі незгоди водія, які полягають у складенні протоколу про адміністративне правопорушення.
Матеріали справи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи  іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, під час проведення огляду водія та вимог ст. 266 КУпАП.
Доводи ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, спростовується наявними в матеріалах справи відеозаписами, які є достатнім для встановлення фактичних обставин події та прийняття законного, аргументованого рішення у цій справі з яких встановлено, що ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів або у закладі охорони здоров`я відмовився, вказував, що поспішає, на що працівник поліції зазначив, що це не займе багато часу.   
Наведене вказує на ухилення ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого законом порядку. 
За встановлених обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо критичної  оцінки показань ОСОБА_1 про те, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано вимоги закону щодо засвідчення факту відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння, тому твердження апелянта про зворотне не заслуговують на увагу. 
Доводи ОСОБА_1 про те, що відеозапис працівниками поліції були зроблені не з нагрудної відеокамери, а з мобільного телефону, не безперервно, тому їх не можна вважати належними та допустимими доказами, є необґрунтованими, з наступних підстав. Працівникам поліції відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» не забороняється фіксація правопорушення будь-яким технічним приладом фото та відеозапису. Крім того, керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також його відмова від проходження обстеження зафіксовані на файлах безперервно і при їх огляді не виникає сумніву у їх достовірності, тому відеозаписи є належними та допустимими доказами. 
Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно не викликав в судове засідання свідків події, які могли підтвердити чи було йому запропоновано пройти огляд в медичному закладі, чи ні, також не заслуговують на увагу, оскільки в даному випадку,  при застосуванні поліцейським технічних засобів відеозапису, присутність двох свідків під час проведення огляду не є необхідним, що узгоджується з вимогами       ст. 266 КУпАП. 
Також в матеріалах справи є направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що спростовує твердження апелянта про протилежне. 
Не зазначення працівниками поліції причини зупинки транспортного засобу, а також не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, не спростовує висновків суду 1 інстанції, зазначених в оскаржуваній постанові. 
Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до вимог п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР, передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, та вони повністю відповідають фактичним обставинам справи. 
Адміністративне стягнення накладено судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення.
Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається.
За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, і законних підстав для її скасування чи зміни не вбачається.  
Керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,    

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, – без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.      

Суддя	С. О. Акуленко