КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
28 листопада 2022 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 757/54610/19-ц
номер провадження №22-ц/824/4243/2022
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
за участю секретаря судового засідання	                                  Потапьонок К.В.,	
учасники справи: представник позивача ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_2 
на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2021 року /суддя Новак Р.В./
у справі за позовом Печерської районної в м. Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, відібрання дитини, та стягнення аліментів,
за об`єднаним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Печерської районної в м. Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування, третя особа (за об`єднаним позовом) Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської державної адміністрації про відібрання дитини та повернення її батькам,
за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи Печерська районна в м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування, ОСОБА_4 про відібрання дітей та повернення їх батьку, - 
 
В С Т А Н О В И В:
 
Представник позивача Печерської районної в місті Києві державна адміністрація як органу опіки та піклування 11.10.2019 р.звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, відібрання дітей  та стягнення аліментів. Просив позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 по відношенню до малолітніх: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_2 по відношенню до малолітніх: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; відібрати малолітню ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 ; відібрати малолітніх ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 у гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_2 ; стягнути з- гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 аліменти на користь малолітніх дітей: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 та гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на користь малолітніх дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
25.02.2020 р.  об`єднано в одне провадження справу №757/210/20-ц за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_3 до Печерської районної в м. Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування, третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської державної адміністрації про відібрання дитини та повернення її батькам та цивільну справу №757/54610/19-ц за позовом Печерської районної в місті Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, відібрання та стягнення аліментів, присвоївши цивільній справі №757/54610/19-ц.
27.02.2020 ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 , треті особи: Печерська районна в місті Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування, ОСОБА_4 про відібрання дітей.
Рішенням  Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2021 року позов Печерської районної в місті Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, відібрання та стягнення аліментів - задоволено.
Вирішено позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по відношенню до малолітніх: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по відношенню до малолітніх ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відібрати малолітню ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Відібрати малолітніх ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину.
Стягнути ОСОБА_3 та ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину.
В задоволенні позову ОСОБА_3 до Печерської районної в м. Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування, третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської державної адміністрації про відібрання дитини та повернення її батькам - відмовити.
В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи Печерська районна в м. Києві державна адміністрація як органу опіки та піклування, ОСОБА_4 про відібрання дитини та повернення її батькам - відмовити.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати, відмовивши у задоволенні позову Печерської районної в м. Києві державної адміністрації.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що вона, як багатодітна мати, виховує дітей на належному рівні, про що свідчать характеристики зі школи та дитячого садочку. Має сертифікати про проходження психіатра, нарколога, довідку про консультацію сімейного психолога,  а також рішення суду про те, що її вини немає у тому, що син ОСОБА_5 без її дозволу покинув будинок, про що нею було повідомлено відповідні органи. Вказані докази не були належним чином оцінені судом першої інстанції, а отже, рішення суду є невмотивованим та упередженим. Вказувала, що неналежним є акт обстеження умов проживання дітей від 20.08.2019 р., оскільки в ньому відсутні дані щодо винної поведінки матері та свідомого нехтування нею своїми обов`язками щодо утримання і виховання дітей. Наголошувала, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, водночас судом першої інстанції для такого рішення не повно з`ясовані обставини справи, не доведено свідомого та умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 також звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення повністю, постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісного позову Печерської районної в місті Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування, відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 та задовольнити його зустрічний позов щодо відібрання його дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та повернення їх батькові.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вказував, що судом першої інстанції не враховано його дій щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, зокрема подачі позовів, сплата ним аліментів на дітей, його характеристик з місця роботи. Вказував, що весь час намагався розшукати дітей, яких від нього приховувала їх матір, водночас йому постійно чинились перешкоди. Наголошував, що позбавлення батьківських прав повинно бути крайнім заходом, обґрунтованим в рішенні суду. Мотиви прийняття рішення про позбавлення батьківських прав судом першої інстанції не наведені. Вказував, що перебуває на військовій службі у В/Ч НОМЕР_1 з 28.09.2022 р. відповідно до довідки МО №04/1705.
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а судове рішення скасуванню з відмовою у задоволенні позовів, на підставі наступного.
Судовим розглядом встановлено, що батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції.
Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, батьками ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №3 Харківського міського управління юстиції, батьками ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_9 .
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №3 Харківського міського управління юстиції, батьками ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_9 .
02.05.2019 малолітнього ОСОБА_5 , було знайдено на вулиці без супроводу дорослих осіб, про що складено відповідний акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 02.05.2019р. . В подальшому малолітнього ОСОБА_10 доставлено о 17:20 до ДКЛ № 7, що підтверджується листом з ДКЛ № 7 від 03.05.2019 №061/126-142/573.
Згідно доводів позивача батьки звернулися на лінію 102 з повідомленням про зникнення дитини о 22:45 год.
03.05.2019 батьки малолітнього ОСОБА_10 надали свої письмові пояснення з приводу зникнення дитини. Згідно пояснень наданих матір`ю дитини ОСОБА_3 , вона заснула із молодшою донькою, а малолітній ОСОБА_10 близько 17:00 год. 02.05.2019 відчинив самостійно двері та втік із дому, про що вона дізналася коли прокинулася о 22:30 год. О 22:45 згідно пояснень матері, вона викликала поліцію з цього приводу.
В своїх поясненнях батько дитини, вказав, що він повернувся близько 22:45 год. додому із роботи та помітив зникнення свого сина ОСОБА_10 . Коли вони разом із дружиною вийшли у двір біля дому, то ОСОБА_10 там не було, після чого зателефонували до поліції. Потім дізналися, що їх сина знайшли і він наразі знаходиться у ДКЛ №7.
03.05.2019 головним спеціалістом Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації проведено обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї малолітніх дітей, за адресою АДРЕСА_1 , про що було складено відповідний акт. У вказаному акті зазначені діти - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після проведеної роботи 06.05.2019 малолітнього ОСОБА_10 було повернуто батькам.
Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 17.08.2019, малолітнього ОСОБА_5 було повторно знайдено на вулиці без супроводу дорослих осіб, на проїжджій частині. О 05:40 малолітнього ОСОБА_10 доставлено до ДКЛ № 7.
19.08.2019 мати дитини - ОСОБА_3 написала свої письмові пояснення з приводу втечі дитини з дому, де вказала адресу фактичного місця проживання, а саме: АДРЕСА_2 .
19.08.2019 головним спеціалістом Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації проведено обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї малолітніх дітей, за адресою АДРЕСА_2 . Згідно акту обстеження, родина проживає в аварійному будинку, в якому відсутнє опалення, водопостачання та водовідвід, в приміщенні не дотримано вимог санітарно-гігієнічних норм. Двоє старших дітей сплять на підлозі.
20.08.2019 Службою прийнято рішення поставити на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах малолітніх дітей - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (Наказ від 20.08.2019 №46), ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (Наказ від 20.08.2019 №47), ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 (Наказ від 20.08.2019 №49) та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 (Наказ від 20.08.2019 №48).
22.08.2019 мати малолітніх дітей - гр. ОСОБА_3 звернулася з заявою до Служби, в якій зазначила, що має намір разом з дітьми переїхати до свого місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 (копія заяви додається), для забезпечення належних умов проживання дітей.
02.09.2019 малолітнього ОСОБА_10 поставлено на первинний облік дітей які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.
Як вбачається із заяви ОСОБА_3 від 02.09.2019, остання звернулася до Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації та повідомила про зміну місця проживання та проведення обстеження житлово-побутових умов за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідно до наданого матір`ю договору оренди вказаної квартири від 31.08.2019 в підпункті 2.2. пункту 2. зазначено, що в квартирі буде проживати орендар та його сім`я, а саме: дружина ОСОБА_11 та двоє дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_12 .
02.09.2019 Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації надіслала лист № 105/78-1230 до Служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про проведення обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_13 .
06.09.2019 Службою у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області здійснено обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_13 про що складено відповідний акт, в якому зазначено, що сім`я складається з шести чоловік: гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_3 та малолітніх дітей - ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
Листом Служби від 19.09.2019 батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, яке відбулося 01.10.2019 о 15:00 год.
Згідно витягу до протоколу №20 засідання комісії з питань захисту прав дитини Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 01.10.2019, батько дитини ОСОБА_4 зазначив, що вони із сім`єю на даний час проживають в АДРЕСА_4 , а будинок на АДРЕСА_2 - не аварійний, він сам там виріс.
26.09.2019 Центром соціально-психологічної реабілітації дітей №1 направлено лист № 069012/492 до Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації - висновок психолога, що до доцільності відвідування. У вказаному висновку зазначено, що коли приходили батьки до ОСОБА_10 , у хлопця починався напад, він починав кричати, бігти та ховатися, після зустрічей ОСОБА_10 говорив та показував як його били. Зважаючи на ці обставини та в інтересах дитини психолог вважає за не доцільне відвідування родичами на даному етапі, поки не стабілізується стан дитини. (т. 3 а.с. 52).
З листа Служби у справах дітей та сім`ї № 3092 від 18.11.2019 вбачається, що 07.11.2019 малолітні діти ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_6 , поставлені на облік Служби, як діти з сім`ї, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Станом на 23.10.2019 сім`я ОСОБА_13 не проживає за адресою: АДРЕСА_4 . (т. 3 а.с. 51).
Згідно доводів позивача, 01.11.2019 до працівників громадського формування «Спецзагін «Дельта» надійшло повідомлення від сусідів, що малолітні діти гуляють на вулиці без супроводу дорослих, при приїзді патруля дітей на вулиці не було, поспілкувавшись з сусідами стало відомо, що це діти з сім`ї ОСОБА_13 , які проживають за адресою: АДРЕСА_5 . Працівник Вишнівської міської ради три рази виходив за вказаною адресою, але двері ніхто не відкрив. З пояснень які надав батько - гр. ОСОБА_4 , працівникам Києво-Святошинського відділення поліції ГУ НПУ в Київській області, що сім`я переїхала проживати за адресою: АДРЕСА_6 , працівником Крюківщинської сільської ради був здійснений виїзд за зазначеною адресою та встановлено, що сім`я ОСОБА_16 там не проживає та ніколи не проживала, що підтверджується відповідним листом Служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 18.11.2019 №3092 (т.3 а.с. 51).
12.12.2019 ОСОБА_3 звернулася до Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації з проханням надати дозвіл на побачення з сином ОСОБА_4 (т. 3 а.с. 50).
13.12.2019 працівником Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації запрошено батьків на засідання комісії з питань захисту прав дитини Печерської районної в місті Києві Державної адміністрації на 17.12.2019 о 15:00 годині, за допомогою засобів електронного зв`язку, так як будь які інші засоби зв`язку відсутні.
17.12.2019 відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини Печерської районної в місті Києві державної адміністрації - батьки не з`явилися. На засідання комісії з`явився - головний спеціаліст відділу з питань дотримання прав дитини Управління з питань дотримання прав дитини, недискримінації та гендерної рівності Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Представником Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини ініційовано провести пробну зустріч матері та старших братів з малолітнім ОСОБА_10 в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей № 1, в присутності: працівника Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, психолога Печерського районного в місті Києві Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, представника Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та представника Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація). Зустрічі батька з дитиною вважати не доцільними. Членами комісії проведено обговорення даного питання та прийнято одноголосно рішення про організацію пробної зустрічі батьків дитини та малолітнього  ОСОБА_5 (витяг із протоколу №25 від 17.12.2019 т. 3 а.с. 47-48).
26.12.2019 ОСОБА_3 за допомогою засобів електронного зв`язку запрошено на пробну зустріч з малолітнім ОСОБА_10 .
27.12.2019 на організовану пробну зустріч в Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей № 1, за адресою, АДРЕСА_7 , мати не з`явилася, причини неявки не повідомила. (т. 3 а.с. 46)
Як вбачається із висновку Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 17.09.2019 №105/78/1315 про доцільність позбавлення батьківських прав, 10.09.2019 до Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації звернувся батько малолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , який написав заяву щодо передачі дітей йому на виховання у зв`язку з тим, що мати не виконує батьківські обов`язки в повному обсязі. 
Як вбачається із висновку, на час його винесення, батьками не створені умови для проживання, не надано довідки про доходи родини, документи про навчання дітей та документи про перебування дітей на обліку в дитячій поліклініці та їх стан здоров`я. Відповідно до інформації Печерського районного у м. Києві центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді - спеціалісти Центру неодноразово телефонували батькам малолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_17 та здійснювали заходи соціального відвідування родини, проте на телефонні дзвінки батьки не відповідають, двері до помешкання не відчиняють.
Враховуючи зазначене, діючи в інтересах дітей, Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації прийшла до висновку за доцільне позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_2 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_4 по відношенню до малолітніх: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Також встановлено, що відповідно до листа №17241/109/1300/0421 від 02.09.2021 Броварського районного управління поліції ГУНП в Київській області, наданого ОСОБА_3 , під час відвідування ймовірного місця перебування ОСОБА_4 та малолітніх дітей ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_8 , було з`ясовано, що останні там не проживають з 22.07.2021.
Задовольняючи позовні вимоги органу опіки, суд першої інстанції керувався  ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 (далі - Конвенція), про те, що держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків.
За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно з ч.ч. 2 та 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Так, відповідно до висловленої позиції Верховного Суду у постанові від 29.09.2021 по справі № 459/3411/17, провадження № 61-10531св21, суд зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.
Враховуючи, те що у матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать, що у порушення вимог статті 150 Сімейного кодексу України батьки свідомо не виконують обов`язки щодо виховання та розвитку дітей, батьками не створені умови для проживання, не надано довідки про доходи родини, документи про навчання дітей та документи про перебування дітей на обліку в дитячій поліклініці та їх стан здоров`я, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог первісної позовної заяви в повному обсязі.
Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.
Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до частини першої, п`ятої статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.
Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства").
У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Згідно з пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.
Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.
Так, за матеріалами справи встановлено, що на сім`ю ОСОБА_13 органи опіки звернули увагу після того, як молодшого сина ОСОБА_10 02.05.2019 р. без батьківського нагляду знайдено на вулиці, у батьків, які за пропажею сина також звернулись до поліції,  відібрано пояснення, дитину повернуто батькам. 17.08.2019 р. інцидент повторився.
23.08.2019 р. малолітнього ОСОБА_5   визнано дитиною, яка залишилась без батьківського піклування та влаштовано до центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1, оскільки органами опіки встановлено, що інших родичів, які могли б забрати дитину у нього не має.
11.10.2019 р. органом опіки було пред`явлено позов.
При цьому, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що дітей з однієї сім`ї було розлучено, щодо інших трьох дітей жодного рішення органами опіки не приймалось, при цьому також проігноровано те, що 22.08.2019 р. ОСОБА_3 звернулась із заявою щодо наміру проживати за адресою реєстрації у м. Харків, для забезпечення належних умов проживання дітей, а у дітей є родичі.
Апеляційний суд зауважує на тому, що таке рішення органу опіки про відібрання дитини однієї дитини від батьків, без належного здійснення соціального супроводу сім`ї, було передчасним,  до звернення до суду пройшло лише два місяці, за які не вивчено ані умови життя родини, ані не здійснено жодних дій щодо допомоги цій родині, як і не зібрано доказів в обґрунтування позбавлення батьківських прав щодо кожного з батьків, їх характеристик.
Так, ОСОБА_4 звернувся з відзивом на позов, в суді першої інстанції /т. 1 а.с. 72-250/ та вказував, що він з ОСОБА_3 утримують своїх дітей, дбають про їх здоров`я, займаються розвитком, возили влітку на оздоровлення з 2015 по 2017 роки, вони навчались в школі, жодним чином не ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Сім`я має статус багатодітної та потребує підтримки з боку державних органів. Водночас син ОСОБА_10 має особливості поведінки, його здоров`ю та життю нічного не загрожувало зі сторони батьків, він незаконно був відібраний  та поміщений у Центральну дитячу клінічну лікарню №7, з якої також 18.08.2019 р. втік, органами опіки чиняться перешкоди та обмеження у спілкуванні батьків з дитиною. 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України").
Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України).
Вказані вимоги органом опіки повністю проігноровані, судом першої інстанції не звернуто належної уваги щодо забезпечення обґрунтованої доказовості умов небезпеки в сім`ї задля відібрання сина ОСОБА_10 , при цьому залишено інших дітей у сім`ї.
Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України.
Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.
Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.
Представник Печерської районної в м. Києві державної адміністрації в суді апеляційної інстанції зазначила, що станом на 15 вересня 2022 року малолітні діти ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 перебувають в Центрі допомоги дітям «Місто щасливих дітей» та евакуйовані до Федеративної Республіки Німеччини через введення військового стану на території України.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 перебуває в Санаторній школі-інтернаті 1-2 ступенів №21 Оболонського району м. Києва, як дитина-інвалід.
Тобто, апеляційний суд наголошує на тому, що діти з однієї сім`ї розділені, даних щодо того, що ОСОБА_5 оформлена інвалідність матеріали справи також не містять.
Не містять матеріали справи і даних про те, що сім`я ОСОБА_13 веде асоціальний спосіб життя, натомість висновок про доцільність позбавлення батьківських прав не обґрунтований жодними доказами зі сторони органів опіки.
Так, у висновку від 17.09.2019 р. /т. 1 а.с. 53-54/ вказується на те, що зі слів дитини ОСОБА_10 , батьки зловживають алкоголем, заставляють його жебракувати та вчиняють відносно нього насильство; ОСОБА_2 повідомив, що спільна дитина ОСОБА_13 - хлопчик двох років випав з вікна; а сусіди кажуть, що діти занедбані, батьки поводять себе не адекватно. Жодних доказів вказаним обставина під час розгляду справи в судах не надано, висновок складено зі слів зацікавлених осіб.
Апеляційний суд повторно наголошує на тому, що до моменту втечі з дому малолітнього ОСОБА_10 , сім`я не потрапляла у  поле зору як така, що опинилась у складних життєвих обставинах, при цьому після другої втечі дитини, він був відібраний,  20.08.2019 р. сім`ю поставлено на облік, а вже 17.09.2019 р. зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав щодо трьох батьків відносно чотирьох дітей, а через місяць  подано позов.
При цьому жодним чином на враховано, що у малолітніх ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є батько ОСОБА_2 , який неодноразово звертався як до суду так і до органів опіки щодо власних дітей /т. 1 а.с. 52/ що після відібрання його дітей у матері він забере їх на виховання і проживання в м. Харків. Будь-яких обґрунтованих підстав щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 органом опіки не вказано і не надано.
Натомість з матеріалів справи вбачається, що сім`я ОСОБА_13 уникала органів опіки, які замість надання державної підтримки, за фактичної відсутності можливості зібрати на батьків характеристики та інші докази по належному або неналежному утриманню дітей у зв`язку з неможливістю розшуку їх місця проживання, прийняли рішення про позбавлення батьківських прав.
03.10.2019 р. дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 знято з обліку Печерської районної у м. Києві державної адміністрації у зв`язку зі зміною місце проживання (перебування). /т. 1 а.с. 60-62/ Водночас, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позов подано Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією не зважаючи на те, що на обліку саме в цьому органу опіки ані діти ані сім`я ОСОБА_13 вже не перебували.
Таким чином, по справі чітко вбачається поверхневість проведеної роботи, численні порушення органом опіки своїх повноважень, які проявились в недбалому ставленні до сім`ї ОСОБА_18 , безпідставному утриманні неповнолітнього ОСОБА_10 , оскільки в основу рішення та мотивації про позбавлення батьківських прав чотирьох дітей щодо їх трьох батьків лягли пояснення малолітнього ОСОБА_10 , якого орган опіки визнав дитиною-інвалідом. 
Апеляційний суд зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини" передбачено Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини та дії державних органів у разі надходження повідомлення про дитину, яка потребує допомоги. 
Для прийняття рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють, служба у справах дітей негайно після отримання повідомлення про безпосередню загрозу життю або здоров`ю дитини разом з уповноваженим підрозділом органів Національної поліції, фахівцем із соціальної роботи, представниками закладу охорони здоров`я проводить оцінку рівня безпеки дитини згідно з додатком 10. До проведення оцінки рівня безпеки дитини можуть бути додатково залучені уповноважені суб`єкти в межах своїх повноважень.
У разі виявлення (підтвердження) за результатами оцінки рівня безпеки дитини фактів безпосередньої загрози її життю або здоров`ю та потреби у вжитті невідкладних заходів до забезпечення її безпеки дитина може бути невідкладно направлена до закладів охорони здоров`я для обстеження стану її здоров`я, надання необхідної медичної допомоги в стаціонарних умовах та документування фактів жорстокого поводження з нею або тимчасово влаштована відповідно до пункту 31 цього Порядку.
Після вжиття невідкладних заходів до забезпечення безпеки дитини служба у справах дітей в той же день подає районній, районній у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчому органу міської, районної у місті (в разі утворення) ради, сільській, селищній раді об`єднаної територіальної громади клопотання про невідкладене відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Після надходження клопотання уповноважена особа районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади протягом одного дня розглядає порушене питання та приймає відповідне рішення.
У разі надходження та підтвердження інформації про загрозу життю або здоров`ю дитини, яка проживає на території села, селища, виконавчий орган відповідної сільської, селищної ради протягом одного календарного дня приймає рішення про невідкладне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють, забезпечує її тимчасове влаштування та в день відібрання дитини письмово повідомляє про це службі у справах дітей.
Про відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють, орган опіки та піклування того ж дня письмово інформує органи прокуратури за місцем проживання дитини та у семиденний строк після прийняття рішення звертається до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав, про відібрання дитини в матері, батька без позбавлення батьківських прав.
Протягом двох місяців після виявлення дитини, яка залишилась без батьківського піклування, служба у справах дітей за місцем виявлення дитини разом з адміністрацією закладу, до якого тимчасово її влаштовано, органами Національної поліції, охорони здоров`я вживає заходів до встановлення особи дитини, місця її проживання, відомостей про батьків або осіб, які їх замінюють, інших родичів, місця їх проживання (перебування) та організовує роботу з повернення дитини на виховання в сім`ю чи заклад, який вона самовільно залишила, або забезпечує підготовку документів для надання їй статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування.
Після встановлення особи дитини та місця її проживання служба у справах дітей письмово повідомляє батьків або осіб, які їх замінюють, службу у справах дітей за місцем проживання дитини, а у разі, коли дитині надано статус дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, - службу у справах дітей за місцем її походження, про місце знаходження дитини.
Служба у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини: протягом 15 календарних днів після надходження повідомлення вивчає умови проживання та утримання дитини батьками або особами, які їх замінюють, розглядає питання про доцільність (недоцільність) повернення дитини до батьків, осіб, які їх замінюють, або до закладу (якщо встановлено, що дитина самовільно залишила медичний, навчальний, виховний заклад, інший заклад або установу, в яких проживають діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування), готує відповідний висновок з урахуванням інтересів дитини, надсилає його керівникові закладу, в якому тимчасово перебуває дитина;
не пізніше ніж протягом одного місяця з дня надходження повідомлення забезпечує повернення дитини до батьків, осіб, які їх замінюють, або до закладу, який вона самовільно залишила (у разі прийняття рішення про доцільність повернення дитини);
не пізніше ніж протягом одного місяця з дня надходження повідомлення вирішує питання щодо подальшого влаштування дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування (у разі прийняття рішення про недоцільність повернення дитини до опікуна/піклувальника, в прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу або до закладу, який вона самовільно залишила); готує документи відповідно до пунктів 13-25 цього Порядку (в разі прийняття рішення про недоцільність повернення дитини до батьків).
Зазначеного Порядку Печерською районною в м. Києві державною адміністрацією як органом опіки та піклування не дотримано.
Щодо вимог позову ОСОБА_2 про відібрання дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 апеляційний суд вказує, що останнім обрано невірний спосіб захисту.
Так, судом встановлено, що рішенням суду визначено місце проживання дітей ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з матір`ю ОСОБА_3 , водночас, зміна умов проживання є підставою для позову саме щодо зміни місця проживання дітей, а не їх відібрання. Отже, апеляційний суд у вказаних вимогах позові відмовляє саме з підстав обрання невірного способу захисту.
Крім того, ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Водночас, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Зважаючи на те, що у матеріалах справи не має апеляційної скарги ОСОБА_4 , проте, у справі міститься його достатні пояснення ОСОБА_4 , надані суду першої інстанції, а позов стосується позбавлення батьківських прав, яке визнається проведеним з численними порушеннями, про що буде направлено окрему ухвалу для відповідного реагування, виокремити батьків від дітей не вбачається правильним та можливим, апеляційний суд виходить за межі апеляційної скарги, переглядаючи рішення повністю.
Таким чином, апеляційний суд доходить висновку про безпідставність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та відмову у позові адміністрації у повному обсязі.
Звертає апеляційний суд увагу також і на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема відсутності в резолютивній частині рішення щодо передачі дітей під опіку органів опіки та стягнення з ОСОБА_3 аліментів за рішенням суду у розмірі 100%.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст.  376, 381, 382 ЦПК України, суд,  - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2021 року - задовольнити.  
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2021 року - задовольнити.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2021 року  - скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог за позовом Печерської районної в м. Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, відібрання дитини, та стягнення аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи Печерська районна в м. Києві державна адміністрація як орган опіки та піклування, ОСОБА_4 про відібрання дітей та повернення їх батьку. 
Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
 
Головуючий:                                        Судді: