СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року                                 м. Харків                        Справа № 910/6634/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Терещенко О.І. , суддя  Тихий П.В.

          секретар судового засідання – Євтушенко Є.В.,
за участю:
від позивача: не з`явився,
від відповідача: не з`явився,
від третьої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 (вх.№85 Х/1)
на рішення господарського суду Харківської області від 08.12.2021 (суддя – Пономаренко Т.О., ухвалене в м. Харкові 08.12.2021, повний текст складено 20.12.2021),
у справі №910/6634/21
за позовом: Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", м. Київ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю «ТММ-ХОЛДИНГ», м. Київ,
до: Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Харків,
про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

          Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди №Лом73е-н/п №61, що станом на 09.11.2020 становить 446110,96 грн., з яких: сума орендної плати за період з березня по червень 2020 року у розмірі 410400,00 грн., пеня за несвоєчасну сплату орендної плати у розмірі 29109,23 грн., 3% річних за несвоєчасну сплату орендної плати 6601,73 грн., а також 6691,66 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Позовні вимоги АТ "Державний ощадний банк України" обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати за договором оренди №Лом73е-н/п№61 від 01.07.2019 за період з березня по червень 2020 року у сумі 410400,00 грн., що стало підставою для нарахування 29109,23 грн. пені, 6601,73 грн.3% річних.
Нормативно обґрунтовуючи позовні вимоги АТ "Державний ощадний банк України" посилається на ст. ст. 509, 525, 549, 526, 612, 626, 759, 785 ЦК України, ст. ст. 173, 229, 230, 283 Господарського кодексу України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.05.2021 позовну заяву Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" разом з доданими до неї матеріалами направлено за територіальною підсудністю до господарського суду Харківської області
Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.06.2021 передано справу №910/6634/21 за територіальною підсудністю до господарського суду міста Києва.
Не погодившись з ухвалою господарського суду Харківської області від 02.06.2021 у даній справі, Фізична особа ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 28.07.2021 апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Харківської області від 02.06.2021 у справі №910/6634/21 задоволено. Ухвалу господарського суду Харківської області від 02.06.2021 у справі №910/6634/21 скасовано. Направлено справу №910/6634/21 для продовження розгляду до господарського суду Харківської області.

Рішенням господарського суду Харківської області від 08.12.2021 у справі №910/6634/21 позов задоволено частково.

Стягнуто з Фізичної особи ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"     заборгованість за Договором оренди №Лом73е-н/п №61 від 01.07.2019 за період з 01.03.2020 по 30.06.2020 у розмірі 410400,00 грн., пеню за несвоєчасну оплату орендної плати у розмірі 26283,54 грн., 3% річних у розмірі 6601,73 грн. та судовий збір у розмірі 6649,30 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань не розрахувався з позивачем за договором оренди №Лом73е-н/п №61 від 01.07.2019 за період з 01.03.2020 по 30.06.2020.
Суд першої інстанції встановив, що лист відповідача від 16.03.2020 з проханням не виставляти рахунки за оренду не є вимогою про зменшення орендної плати у розумінні п. 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України; матеріали справи не містять доказів того, що відповідач звертався до позивача з вимогою про зменшення орендної плати впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.
Місцевий господарський суд встановив, що відповідач для встановлення форс – мажорних обставин звернувся до Торгово – промислової палати України лише 17.09.2021, після звернення позивача до суду, що в свою чергу виключає застосування п. 11.3 договору в спірних правовідносинах, у відповідності до якого відповідач повинен повідомити про форс – мажорні обставини протягом трьох календарних днів, з моменту їх виникнення.
Суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення з Фізичної особи ОСОБА_1 заборгованості за договором оренди №Лом73е-н/п №61, з орендної плати за період з березня по червень 2020 року у розмірі 410400,00 грн.
Місцевий господарський перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у сумі 6601,73, дійшов висновку про його обґрунтованість. Також, суд першої інстанції, перевіривши розрахунки позивача про стягнення пені у сумі 29109,23 грн, дійшов висновку про часткове задоволення позову в цій частині у сумі 26283,54 грн., у зв`язку з помилками у розрахунку.

Фізична особа ОСОБА_1 11.01.2022 звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 08.12.2021 у справі №910/6634/21     скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові повністю.
Апелянт посилається на те, що судом першої інстанції невірно застосовано норму матеріального права до спірних правовідносин, а саме пункт 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у застосованій місцевим господарським судом редакції передбачає, що плата за користування нерухомим майном підлягає зменшенню за вимогою наймача. Однак, на час спірних правовідносин, пунктом 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України передбачено звільнення наймача від плати за користування нерухомим майном.
Апелянт зазначає, що у зв`язку із введенням карантину Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №211 від 11.03.2020 та встановленням органами державної влади та місцевого самоврядування заборон і обмежень, в тому числі, відвідування дошкільних навчальних закладів, відповідачем направлено позивачу лист від 12.03.2020, в якому ФОП Безбородих О.С. просила не направляти рахунок на оплату орендної плати в період дії карантину. Повторно відповідач звернулась до позивача з листом від 24.04.2020, в якому просила призупинити дію договору оренди на період карантинних обмежень.
Апелянт вважає, що позивач у своїх листах від 24.03.2020 і від 07.07.2020 необґрунтовано відмовив у звільненні відповідача від сплати орендної плати на період встановленого карантину, та зазначив, що встановленні обмеження не можуть бути підставою для звільнення від сплати орендних платежів.
Апелянт посилається на те, що у зв`язку з не сплатою орендної плати орендар обмежив доступ відповідача до орендованих приміщень, у зв`язку з чим орендар не міг потрапити до орендованих приміщень протягом квітня – червня 2020 року.
Апелянт вважає, що призупинення освітнього процесу у закладах дошкільної освіти усіх типів форм власності міста Києва, у відповідності до п. 14 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України належить до обставин за які відповідно до ч. 6 ст. 762 ЦК України орендар  не відповідає, та які унеможливлюють використання ним орендованого приміщення, що є підставою для звільнення відповідача від орендної плати за договором оренди.
Апелянт зазначає, що наявність форс – мажорних обставин, щодо неможливості виконання умов договору оренди, підтверджується Сертифікатом №3100-21-0787 Торгово – промислової палати України про форс – мажорні обставини №640/05-4 від 21.09.2021.

Східним апеляційним господарським судом від Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" отримано відзив на апеляційну скаргу (вх.№1482 від 07.02.2022), в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
Позивач обґрунтовуючи заперечення проти апеляційної скарги посилається на те, що апелянтом не надано доказів на підтвердження настання незалежних від волі орендаря обставин, які б надавали можливість звільнити його від орендної плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використано.
Позивач вважає, що введення карантину не впливає на неможливість орендаря використовувати орендоване майно.
Позивач зазначає, що письмові звернення відповідача про звільнення його від орендної плати були розглянуті позивачем, за результатами запропоновано відповідачу надати підтвердження обставин непереборної сили (форс – мажорних обставин), що призвели до невиконання умов договору. Відповідачем не було надано доказів з цього приводу.
Позивач зазначає, що у відповідності до п.п. 2.2, 12.5 договору орендар має право обмежити доступ відповідача до орендованих приміщень, вразі прострочені орендарем зобов`язань зі сплати орендних платежів.

У судове засідання 14.09.2022 представники сторін не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
          Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю учасників справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення з урахуванням повноважень, визначених в ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила наступне.

01.07.2019 між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (орендодавець) від імені якого діяв повірений - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТММ-ХОЛДИНГ» (повірений) та Фізичною особою-підприємцем Безбородих Оксаною Сергіївною (орендар) було укладено договір оренди №Лом73е-н/п №61 (надалі - Договір) (а.с.12-20 т.1).
Відповідно до пункту 1.1. Договору, орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове оплачуване користування нежитлові приміщення з №1 по №6 (групи приміщень №61), в літ.А, загальною площею 380,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 73е (надалі - об`єкт оренди).
Пунктом 1.2. Договору визначено, що об`єкт оренди передається в орендне користування орендарю виключно відповідно до його призначення, визначеного Договором. Орендодавець погоджується, що орендар використовує нежитлове приміщення з метою ведення статутної діяльності. 
Відповідно до п.2.3.18. Договору, орендар зобов`язаний використовувати об`єкт оренди відповідно до цільового призначення, визначеного п.1.2. Договору. 
Згідно п.2.3.5. Договору, орендар зобов`язався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату й інші платежі, передбачені цим договором, відповідно до умов цього договору та договору, що укладається між експлуатаційною компанією та орендарем одночасно з цим договором.
Разом з цим, орендар зобов`язався при припиненні дії цього договору повернути орендодавцеві об`єкт оренди відповідно до умов цього договору (п.2.3.13.Договору).
Пунктом 2.4.1. Договору сторони погодили, що орендар має право використовувати об`єкт оренди відповідно до умов цього договору, при своєчасній оплаті орендних та інших платежів і належному виконанні своїх зобов`язань за даним договором.
Відповідно до п.2.4.8. Договору, орендар має право в односторонньому порядку розірвати цей договір, якщо, зокрема орендар не може використовувати об`єкт оренди за його цільовим призначенням, при відсутності в цьому вини орендаря. 
Даний договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і скріплення печатками сторін, і діє до закінчення строку оренди (п.3.1.Договору).
Строк оренди становить 6 місяців з дати підписання сторонами акту прийому-передачі об`єкта оренди (п.3.2.Договору). 
Відповідно до пункту 5.1. Договору, сторони узгодили розмір місячної ставки орендної плати за площу об`єкта оренди, яка зазначена в п.1.1. Договору, що складає 102 600,00 грн., у тому числі ПДВ.
Підпунктом 5.2.2. пункту 5.2. Договору сторони визначили наступний порядок сплати орендної плати за оренду об`єкта оренди: орендар повинен сплатити авансовий платіж у розмірі (двох) місячних орендних плат за оренду об`єкта оренди в строк до 10 липня 2019 року у розмірі 205 200,00 гривень з урахуванням ПДВ 20%, і включає в себе орендну плату за перший місяць (липень 2019 року) оренди об`єкта оренди в розмірі: 102 600,00 гривень, з урахуванням ПДВ 20%, та за останній місяць (грудень 2019 року) оренди об`єкта оренди в розмірі: 102 600,00 гривень, з урахуванням ПДВ 20%.
У пункті 5.3. Договору сторони визначили, що орендна плата сплачується орендарем самостійно без надання рахунків щомісячно, авансом, не пізніше 10 числа місяця, який оплачується, якщо 10 число припадає на суботу, чи неділю (або інший неробочий день), то оплата проводиться не пізніше першого робочого дня після 10 числа на рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк», код банку 300465.
Фактом надання орендодавцем послуг оренди є фактичне користування орендарем об`єктом оренди.
Пунктом 10.1. Договору передбачено, що за невиконання (не належне виконання) зобов`язань за даним договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.
Відповідно до п.10.2. Договору у разі невчасної або не у повному об`ємі сплати орендної плати або інших платежів, орендар сплачує орендодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми  прострочених платежів за кожен день прострочення. 
Пунктом 11.1. Договору сторони визначили, що сторони звільняються від визначеної цим договором та/або чинним в Україні законодавством відповідальності за повне чи часткове невиконання цього договору, якщо таке невиконання стало наслідком обставин непереборної сили (форс-мажору) за умови, що їх настання офіційно підтверджено довідкою Торгово-промислової палати України. 
Пунктом 11.2. Договору сторони визначили обставини, які визнаються форс-мажорними.
Відповідно до п.11.3. Договору, сторона яка не має можливості належним чином виконати свої зобов`язання за цим Договором, якщо таке невиконання стало наслідком обставин непереборної сили (форс-мажору), зобов`язана протягом 3 календарних днів з моменту їх виникнення повідомити іншу сторону про настання форс-мажорних обставин та їх вплив на виконання цього Договору.
Орендар прийняв в оренду нежитлові приміщення з №1 по №6 (групи приміщень №61), в літ.А, загальною площею 380,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 73е, на підставі чого сторонами було складено, підписано та скріплено печатками Акт прийому-передачі нежитлових приміщень до Договору оренди №Лом73е-н/п №61  від 01.07.2019 (а.с.21 т.1).
31.01.2020 між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (орендодавець) від імені якого діяв повірений - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТММ-ХОЛДИНГ» (повірений) та Фізичною особою-підприємцем Безбородих Оксаною Сергіївною (орендар) було укладено додаткову угоду №1 до договору оренди №Лом73е-н/п №61 від 01.07.2019 (надалі - Додаткова угода) (а.с.22-23 т.1).
Відповідно до п.1. Додаткової угоди, сторони домовились продовжити термін дії Договору до 31.07.2020.
Згідно п.2. Додаткової угоди сторони внесли зміни до п.5.2. Договору відповідно до яких, орендар повинен сплатити авансовий платіж у розмірі двох місячних орендних плат за оренду об`єкта оренди в строк до 10 липня 2019 року у розмірі 102 600,00 гривень з урахуванням ПДВ 20%, і включає в себе орендну плату за перший місяць оренди об`єкта оренди в розмірі: 102 600,00 гривень, з урахуванням ПДВ 20%, та за останній місяць оренди в розмірі: 102 600,00 гривень, з урахуванням ПДВ 20%. При цьому сторони погодили, що сплачений орендарем розмір авансових платежів, який зараховується в якості оплати орендної плати за об`єкт оренди, є твердим та не підлягає у майбутньому будь-якому коригуванню (збільшенню або зменшенню).
16.03.2020 позивач отримав від відповідача лист, в якому останній зазначив, що із 12 березня 2020 року у столиці запроваджують план протиепідемічних заходів та обмежень, що діятимуть попередньо до кінця березня. Відповідач повідомив про тимчасове обмеження освітнього процесу та забезпечення дистанційного навчання в закладах загальної та вищої освіти, у мистецьких, спортивних школах, у дитячих садочках міста. У зв`язку із чим, просив не виставляти рахунок за оренду за Договором оренди №61 від 01.07.2019 (а.с.24 т.1).
24.03.2020 позивач надіслав на адресу відповідач лист №55/1-06/342, в якому зазначив, що засвідчення обставин непереборної сили (форс-мажору) Торгово-промисловою палатою України є підставою для звільнення відповідальності за невиконання (не належне виконання) зобов`язання на території України та не застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань та не звільняє від обов`язку виконання самого зобов`язання. Повідомив відповідача про те, що питання щодо звільнення останнього від відповідальності за невиконання зобов`язань по сплаті орендної плати за Договором може бути розглянуто позивачем лише за наявності документа, що підтверджує вплив форс-мажорних обставин на виконання відповідачем договірних зобов`язань (а.с.27 т.1).
24.04.2020 Фізична особа-підприємець Безбородих О.С. звернулась до АТ «Ощадбанк» з проханням призупинити дію договору оренди від 01.07.2019 на період карантинних обмежень та звільнити орендаря на підставі ч.6 ст.762 ЦК України від сплати орендної плати. 
30.06.2020 відповідачем направлено лист-повідомлення на адресу позивача, яким повідомлялось про припинення господарської діяльності Фізичною особою-підприємцем (а.с.25 т.1). 
30.06.2020 відповідач передав орендоване приміщення повіреному АТ "Державний ощадний банк України" - ТОВ «ТММ-Холдинг» за Актом приймання-передачі приміщення, договір оренди №Лом73е-н/п №061 від 01.07.2019 (а.с.28 т.1).

Як стверджує позивач, починаючи з березня 2020 року відповідач перестав сплачувати орендні платежі, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті орендних платежів на загальну суму 410400,00 грн за період з  березня по червень 2020 року.
07.07.2020 позивач надіслав на адресу відповідача лист-вимогу вих.№55/01-08/962 про сплату орендної плати (а.с.26 т.1). 
Як стверджує позивач, зазначену вимогу відповідачем залишено без відповіді. Внаслідок несплати відповідачем орендних платежів позивач нарахував відповідачу пеню на загальну суму 29109,23 грн. та 3% річних від суми несплачених платежів на загальну суму 6601,73 грн.
Несплата відповідачем орендних платежів стала підставою для звернення з даним позовом до суду.

17.09.2021 відповідач звернувся до Торгово-промислової палати України з проханням засвідчити форс-мажорні обставини за період з 12.03.2020 по 30.06.2020 (а.с.82-83 т.2).
Відповідно до сертифікату Торгово-промислової палати України №3100-21-0787 від 21.09.2021, остання засвідчила період дії форс-мажорних обставин, які унеможливили виконання відповідачем зобов`язань (а.с.128 т.2).
У відповідності до нотаріально засвідченої заяви свідка Носової Н.В., свідок ОСОБА_2 , разом з іншими працівниками в квітні-червні 2020 року не змогла потрапити до дошкільного закладу за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 73е, з причин обмеження доступу службою охорони за вказівками Товариства з обмеженою відповідальністю «ТММ-ХОЛДИНГ» (а.с.127 т.2).

Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).
Згідно з приписами ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За своєю правовою природою договір оренди №Лом73е-н/п №61 від 01.07.2019 є договором найму (оренди), згідно з яким за приписами ст. 759 Цивільного кодексу України, наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ст. 283 ГК України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).
До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України, за якою зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

У спірних правовідносинах позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором оренди №Лом73е-н/п №61 від 01.07.2019 за період з 01.03.2020 по 30.06.2020 у розмірі 410400,00 грн.

У відповідності до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", від 30.03.2020 № 540-IX, внесені зміни до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, застосував пункт 14     розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (у редакції від 16.07.2020), яким установлено, що з моменту встановлення карантину, введеного Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року     №211     (із наступними змінами і доповненнями), і до його відміни (скасування) в установленому законом порядку, плата за користування нерухомим майном (його частиною) підлягає зменшенню за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна, впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони.
Суд першої інстанції встановив, що матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до позивача з вимогою про зменшення орендної плати впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження на підставі пункту 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України.

Колегія суддів встановила, що пункт 14 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у застосованій місцевим господарським судом редакції діє з 16.07.2020, у той час, як спірні правовідносини виникли у період з 01.03.2020 по 30.06.2020.
Тобто, судом першої інстанції невірно застосовано норму матеріального права до спірних правовідносин.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до  п. 14 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (у редакції чинній на момент спірних відносин), з моменту встановлення карантину, введеного постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (з наступними змінами і доповненнями), і до його завершення в установленому законом порядку наймач може бути звільнений від плати за користування майном відповідно до частини шостої статті 762 цього Кодексу.
Згідно з п. 14 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (у редакції від 18.04.2020, 28.04.2020, 23.05.2020), встановлено, що на час дії відповідних обмежувальних карантинних заходів, запроваджених Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), обставинами, за які наймач (орендар) не відповідає відповідно до частини другої статті 286 Господарського кодексу України, частин четвертої та шостої статті 762 Цивільного кодексу України, також є заходи, запроваджені суб`єктами владних повноважень, якими забороняються певні види господарської діяльності з використанням орендованого майна, або заходи, якими забороняється доступ до такого майна третіх осіб.

Відповідно до частини 6 статті 762 Цивільного кодексу України, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Таким чином, наявність об`єктивної неможливості використовувати передане у найм майно є підставою для звільнення від сплати орендної плати.

Сторони не заперечують, що у приміщенні, яке орендувалося відповідачем у АТ «Ощадбанк» за договором оренди № Лом73е-н/п№61 від 01.07.2019 було розміщено заклад дошкільної освіти.
Як вбачається, з наявної в матеріалах справи виписки, з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності фізичної особи-підприємця Безбородих Оксани Сергіївни (РНОКПП НОМЕР_2 ) являлась дошкільна освіта, а також допоміжна діяльність у сфері освіти, денний догляд за дітьми.

Відповідно до ч. 1 ст.11 Закону України «Про дошкільну освіту» закладом дошкільної освіти являється навчальний заклад, що забезпечує реалізацію права дитини на здобуття дошкільної освіти, її фізичний, розумовий і духовний розвиток, соціальну адаптацію та готовність продовжувати освіту.
Частиною 3 ст.11 Закону України «Про дошкільну освіту» визначено, що заклад дошкільної освіти здійснює свою діяльність за наявності ліцензії на право провадження освітньої діяльності у сфері дошкільної освіти, виданої у встановленої законодавством України порядку.

Згідно матеріалів справи Фізична особа – підприємець Безбородих Оксана Сергіївна здійснювала свою діяльність на підставі ліцензії на право провадження освітньої діяльності у сфері дошкільної освіти, яка видана на підставі розпорядження Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №1369 від 02.08.2019.

11.03.2020 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якою установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин. Зазначеною постановою заборонено відвідувати заклади освіти її здобувачами.

Відповідно до п.1 Протоколу №9 від 11.03.2020 засідання Постійної комісії з питань техногенно екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про додаткові заходи запобігання поширенню нової коронавірусної інфекції (СОVID-19)» з метою попередження розповсюдження нової коронавірусної інфекції (СОVID-19) на території міста Києва, з урахуванням ймовірного розвитку складної епідемічної ситуації, відповідно до статей 28, 30 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», було вирішено ввести обмежувальні заходи на території міста Києва з 00год.00хв. 12.03.2020 до 31.03.2020 року, зокрема призупинити освітній процес у закладах загальної середньої, дошкільної, позашкільної, професійної (професійно-технічної) освіти усіх типів, форм власності міста Києва; призупинити освітній процес у вищих навчальних закладах.

Запроваджений з 12.03.2020 по 22.05.2020 карантин відповідно до    постанови Кабінету Міністрів України    від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" було продовжено на всій території України,     постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020                № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» з 22.05.2020 до 31.07.2020.

Відтак, з незалежних від волі відповідача обставин, орендоване приміщення для закладу дошкільної освіти за Договором оренди №Лом73е-н/п №61 від 01.07.2019 не могло використовуватись відповідачем з 12 березня 2020 року по червень 2020 року.
При цьому, позивачем не заперечується, що у зв`язку з несплатою відповідачем орендної плати у березні 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ТММ-Холдинг» було обмежено доступ відповідача та його працівників до орендованого приміщення. У зв`язку з цим, відповідач не міг потрапити до орендованого приміщення протягом квітня - червня 2020 року.

У зв`язку із введенням карантину та встановленням органами державної влади і місцевого самоврядування певних заборон та обмежень на відвідування дошкільних навчальних закладів, відповідачем направлено позивачу лист від 12.03.2020, в якому він просив не направляти рахунок на оплату орендної плати в період дії карантину.
24.04.2020 фізична особа-підприємець Безбородих О.С. звернулася до АТ «Ощадбанк» з проханням призупинити дію договору оренди №Лом73е-н/п №61 від 01.07.2019 на період карантинних обмежень та звільнити орендаря на підставі ч. 6 ст.762 ЦК України від сплати орендної плати. 
Копії зазначених листів долучені позивачем до позовної заяви.

Однак, позивач у своїх листах від 24.03.2020 та від 07.07.2020 відмовив у звільненні відповідача від сплати орендної плати на період встановленого карантину. Позивач повідомив відповідача про те, що питання щодо звільнення останнього від відповідальності за невиконання зобов`язань по сплаті орендної плати за Договором може бути розглянуто позивачем лише за наявності документа, що підтверджує вплив форс-мажорних обставин на виконання відповідачем договірних зобов`язань.

Відповідно до п.11.3. Договору, сторона яка не має можливості належним чином виконати свої зобов`язання за цим Договором, якщо таке невиконання стало наслідком обставин непереборної сили (форс-мажору), зобов`язана протягом 3 календарних днів з моменту їх виникнення повідомити іншу сторону про настання форс-мажорних обставин та їх вплив на виконання цього Договору.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 17.09.2021 звернувся до Торгово-промислової палати України з проханням засвідчити форс-мажорні обставини за період з 12.03.2020 по 30.06.2020 (а.с.82-83 т.2).
Відповідно до сертифікату Торгово-промислової палати України №3100-21-0787 від 21.09.2021, остання засвідчила період дії форс-мажорних обставин, які унеможливили виконання відповідачем зобов`язань (а.с.128 т.2).

Згідно з ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.
Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Тобто карантин є обставиною непереборної сили (форс-мажорна обставина), яка встановлена законом та обставиною, що об`єктивно унеможливлює виконання зобов`язань, передбачених умовами договору.

Слід зазначити про те, що вимоги ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» щодо необхідності отримання сертифікату торгово-прмислової палати для засвідчення надзвичайних обставин - встановлення карантину постановою Кабінету Міністрів України    від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" в даному випадку не застосовуються. Оскільки, карантин визнається форс-мажорною обставиною в силу Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» і  є загальновідомим фактом. 

З огляду на викладене вище, колегія суддів встановила, що у даному випадку відповідно до п. 14 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) запроваджені органами державної влади та місцевого самоврядування обмежувальні заходи щодо введення карантину, призупинення освітнього процесу у закладах дошкільної освіти усіх типів, форм власності, належать до обставин, за які відповідно до ч.6 ст.762 ЦК України орендар не відповідає, та які унеможливлюють використання ним орендованого приміщення, що в свою чергу є підставою для звільнення відповідача у спірних правовідносинах від орендної плати за Договором оренди №Лом73е-н/п №61 від 01.07.2019 за період з 12 березня по 30 червня 2020 року.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором оренди №Лом73е-н/п №61 від 01.07.2019 за період з 12 березня по 30 червня 2020 року у сумі 373993,52 грн. не підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення у відповідній частині слід скасувати.

Щодо заявлених позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договором оренди №Лом73е-н/п №61 від 01.07.2019 за період з 01.03.2020 по 11.03.2020 колегія суддів дійшла до наступних висновків.

У пункті 5.3. договору оренди сторони визначили, що орендна плата сплачується орендарем самостійно без надання рахунків щомісячно, авансом, не пізніше 10 числа місяця, який оплачується. Якщо 10 число припадає на суботу, чи неділю (або інший неробочий день), то оплата проводиться не пізніше першого робочого дня після 10 числа на банківський рахунок АТ «Ощадбанк». Фактом надання Орендодавцем послуг оренди є фактичне користування Орендарем Об`єктом оренди.
Матеріали справи не містять доказів здійснення відповідачем оплати за користування орендованим майном за період з 01.03.2020 по 11.03.2020.
Відтак, за вказаний період вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати у розмірі 36406,48 грн. (102600,00 грн. : 31 день * 11 днів) є обґрунтованою. 

Щодо вимоги позивача про стягнення пені та 3% річних на заборгованість по орендній платі судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Заборгованість відповідача зі сплати орендної плати за договором оренди за період з 01.03.2020 по 11.03.2020 (включно) складає 36406, 48 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши розрахунок 3% річних на суму боргу у розмірі 36406, 48грн у межах заявленого позивачем періоду з 11.03.2020 по 08.11.2020 та враховуючи пункт 5.3. Договору оренди, згідно якого заборгованість відповідача з оплати орендної плати розпочалась з 11.03.2020, судом апеляційної інстанції встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 725,14грн.

Відповідно до ст.230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно з п.10.2. Договору оренди, у разі невчасної або не у повному об`ємі сплати орендної плати або інших платежів, орендар сплачує орендодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми  прострочених платежів за кожен день прострочення. 

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України, якою передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
В силу приписів статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Здійснивши розрахунок пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми боргу – 36406,48 грн за кожен день прострочення, в межах заявленого позивачем періоду, але не більше 6 місяців з 11.03.2020, судом апеляційної інстанції встановлено, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі 2757,31грн.

З огляду на викладене, враховуючи, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права до спірних правовідносин, апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 на рішення господарського суду Харківської області від 08.12.2021 у справі №910/6634/21 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 08.12.2021 у справі №910/6634/21 скасувати в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором оренди №Лом73е-н/п №61 від 01.07.2019 за період з 12 березня по 30 червня 2020 року у сумі 373993,52 грн, 23526,23 грн – пені, 5876,59 грн 3% річних.
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити Акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Фізичної особи ОСОБА_1  заборгованості за договором оренди №Лом73е-н/п №61 від 01.07.2019 за період з 12 березня по 30 червня 2020 року у сумі 373993,52 грн, 23526,23 грн – пені, 5876,59 грн 3% річних.
В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 08.12.2021 у справі №910/6634/21 залишити без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості зі сплати орендної плати за період з 12.03.2020 по 30.06.2020, а також нарахованих 3% річних та пені на заборгованість за цей період, із ухваленням у цій частині рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог, витрати позивача зі сплати судового збору за подання позовної заяви (пропорційно задоволеним позовним вимогам) у розмірі 598,33грн покладаються на відповідача, а витрати відповідача зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 897,50 грн покладаються на позивача.
Відповідно до частини 11 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
          Отже, стягненню з позивача на користь відповідача підлягають судові витрати у розмірі 299,17грн.

Керуючись статтями 129, 270, 273, п.2 ч.1 ст.275, ст.ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 на рішення господарського суду Харківської області від 08.12.2021 у справі №910/6634/21 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 08.12.2021 у справі №910/6634/21 скасувати в частині стягнення з Фізичної особи ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" заборгованості за договором оренди №Лом73е-н/п №61 від 01.07.2019 за період з 12 березня по 30 червня 2020 року у сумі 373993,52 грн, 23526,23 грн – пені, 5876,59 грн 3% річних.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити Акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з Фізичної особи ОСОБА_1  заборгованості за договором оренди №Лом73е-н/п №61 від 01.07.2019 за період з 12 березня по 30 червня 2020 року у сумі 373993,52 грн, 23526,23 грн – пені, 5876,59 грн 3% річних.
В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 08.12.2021 у справі №910/6634/21 залишити без змін.

Викласти резолютивну частину рішення господарського суду Харківської області від 08.12.2021 у справі №910/6634/21 в наступній редакції:

«Позов Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01001, місто Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г, код ЄДРПОУ: 00032129) заборгованість за договором оренди №Лом73е-н/п №61 від 01.07.2019 за період з 01.03.2020 по 11.03.2020  у розмірі 36406,48 грн., пеню за несвоєчасну оплату орендної плати у розмірі 2757,31грн., 3% річних у розмірі 725,14грн. 

В іншій частині позовних вимог відмовити».

Стягнути з Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01001, місто Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г, код ЄДРПОУ: 00032129) на користь Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 299,17 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Порядок та строки оскарження постанови передбачені статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено   19.09.2022. 

Головуючий суддя                                                                    Т.Д. Геза

Суддя                                                                                          О.І. Терещенко  

Суддя                                                                                           П.В. Тихий