Ухвала
 
18 жовтня 2021 року
м. Київ
 
справа № 127/3522/22
провадження № 61-8530ск22 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В.,  вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 червня 2022 року та на постанову Вінницького апеляційного суду від 18 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення колишнього власника та зняття його з реєстрації місця проживання,
 
ВСТАНОВИВ:
29 серпня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на зазначені судові рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 13 вересня 2022 року вказану касаційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали та роз`яснено наслідки невиконання її вимог. 
Так, заявнику необхідно було зазначити від якого саме висновку зі сформульованих у постанові Великої Палати Верховного Суду від                           31 жовтня 2018 року у справі № 753/12729/15-ц висновків та щодо застосування якої норми права необхідно відступити, у якій спосіб та щодо яких правовідносин апеляційний суд застосував цей висновок, який правовий висновок необхідно сформулювати після відступлення від попереднього висновку, як це може вплинути на вирішення спору у цій справі.
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 0306308836551, вказане поштове відправлення було вручено заявнику 21 вересня 2022 року.
30 вересня 2022 року, виконуючи вимоги вказаної ухвали, ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала уточнену касаційну скаргу, в якій як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, зазначивши що суд мав право відступити від правових позицій, викладених у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 643/18788/15-ц та від 31 жовтня 2018 року у справі                                          № 753/12729/15-ц, оскільки у них викладені подібні правовідносини, а не ідентичні.
Касаційна скарга підлягає поверненню з таких мотивів.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Тлумачення вказаної норми ЦПК України дозволяє зробити висновок, що при касаційному оскарженні судових рішень на підставі пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі має бути мотивовано необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду (частина третя статті 403 ЦПК України).
Саме по собі посилання на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України не є підставою для відкриття касаційного провадження, оскільки указаним пунктом передбачено, що скаржник має вмотивовано обґрунтувати необхідність відступлення від висновку, що заявником не зроблено.
Аналіз уточненої касаційної скарги свідчить, що ОСОБА_1 не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 13 вересня 2022 року, а тому згідно пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, касаційна скарга підлягає поверненню.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Одночасно суд має роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
 
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, 
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 червня 2022 року та на постанову Вінницького апеляційного суду від 18 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення колишнього власника та зняття його з реєстрації місця проживання вважати неподаною та повернути заявнику.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                             Є. В. Коротенко