Справа № 466/5636/22                                        Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І. 
Провадження № 22-ц/811/2654/22                                Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова в складі судді Ковальчук О.І. від 31 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -
в с т а н о в и л а : 
       ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 31 серпня 2022 року зупинено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, із наданням сторонам часу для примирення до 28 лютого 2023 року.
Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 31 серпня 2022 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Вказує, що апелянт не погоджується із ухвалою та застосуванням максимального терміну на примирення, а також вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте без дотримання вимог норм чинного цивільного та цивільно-процесуального законодавства. Зазначає, що примушення до шлюбних відносин є неприпустимим. Позивачка заперечувала щодо примирення. Наголошує, що перебування в даному шлюбі суперечить власним інтересам позивачки, тому виникла необхідність звернутися до суду із даним позовом. При цьому, в обґрунтування факту небажання проживання однією сім`єю є факт сімейного насильства у присутності малолітніх дітей, що вже сам по собі вказує на стійкий розлад та необхідність захисту інтересів жінки, як учасника шлюбу. Суд першої інстанції при винесенні ухвали про зупинення провадження у справі до 28.02.2023 підійшов формально до вирішення питання, не врахував обставин справи та особливості взаємин подружжя, наявності факту сімейного насильства зі сторони ОСОБА_3 , наслідком чого стало надання терміну на примирення подружжя на максимальний термін 6 місяців.
Відповідно до ст. 368, ч.2 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав. 
       Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. ст.   2, 121, 223, 240, 251 ЦПК України та зупиняючи провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, надавши сторонам час для примирення до 28 лютого 2023 року, виходив з того, що зважаючи на клопотання відповідача про надання сторонам часу для примирення слід надати сторонам час для примирення до 28.02.2023 року.
Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції обґрунтованими, такими, що відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону.
Дійсно, відповідно до статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Проте, за положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 ’’Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя” зазначено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.
Згідно статті 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
При цьому, необхідно зазначити, що під заходами щодо примирення розуміється строк для примирення подружжя. Основна ціль примирення подружжя – збереження сімейних відносин і повернення необхідного балансу для нормального функціонування сім`ї. Вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного із подружжя на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін у формі надання сторонам спору строку на примирення, на підставі письмової заяви або усного клопотання безпосередньо під час проведення судового засідання. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Максимальний строк для примирення подружжя не має перевищувати 6 місяців.
Відповідно до ч.7 статті 240 ЦПК України, у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. 
Згідно п.4 ч.1 статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.
Як вбачається з матеріалів справи, 02.08.2022 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про розірвання шлюбу з підстав ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України.
Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що під час шлюбу у сторін народилося троє дітей, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Як вбачається з матеріалів справи, 31.08.2022 року до суду першої інстанції надійшло клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про проведення судового засідання без участі сторони позивача та у такому просила терміну на примирення не застосовувати, оскільки таке не можливе, адже відповідач себе агресивно поводить, про що вказують наявні справи №466/5158/22, №466/5161/22 про адміністративне правопорушення за вчинення домашнього насильства та невиконання батьком обов`язку щодо виховання дітей, які розглядалися в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова відносно дій чоловіка позивачки. Вказувала, що в такому випадку примирення не можливе та буде суперечити інтересам позивачки та дітям.
Відповідач у судовому засіданні просив вжити заходів для примирення подружжя.
Оскаржуваною ухвалою сторонам надано строк для примирення практично шість місяців.
Обставин, які б вказували на те, що примирення подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суперечить моральним засадам суспільства, судом не встановлено.
Отже, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно надано сторонам шестимісячний строк на примирення, враховуючи тривале перебування у шлюбі сторін (більше ніж дев`ятнадцять років); наявність у сторін трьох дітей; невизнання позову відповідачем; бажання відповідача та намагання зберегти сім`ю.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги позивачки про необґрунтованість висновків суду щодо надання строку для примирення, оскільки відповідач наполягаючи на наданні строку на примирення, зазначає саме про наміри збереження сім`ї, що і було враховано судом. Крім цього, питання обґрунтованості щодо можливості надання судом строку на примирення, виходять за допустимі законом межі оскарження, які стосуються лише зупинення провадження у справі.
Враховуючи наведене слід вважати, що доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.
Тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу ж суду слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, - 
п о с т а н о в и л а :
       апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
               Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 31 серпня 2022 року – залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

       Повний текст постанови складено 15 грудня 2022 року.

Головуючий :                                                                         Я.А. Левик 

                       Судді:                                                                         Н.П. Крайник

                                                                                                                                М.М. Шандра