П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 грудня 2022 р.	м.Одеса	Справа № 420/8872/22	
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов  С.О.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

секретар – Цибульська Ю.М.,

за участю: за участю: представника позивача – адвоката Слободянюк В.О.,
                  представника відповідача – Гошука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Департамента патрульної поліції  на рішення   Одеського окружного адміністративного суду  від   05.09.2022 по справі  № 420/8872/22 за позовом ОСОБА_1  до   Департамента патрульної поліції  про визнання протиправними та скасування п. 2 наказу № 348 від 09.06.2022 та наказу № 861о/с від 16.06.2022, зобов`язання поновити на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, –

                                   ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати п. 2 наказу Департаменту патрульної поліції від 09.06.2022 №348 в частині притягнення інспектора взводу №1 роти №2 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ ДПП від 16.06.2022 № 861о/с в частині звільнення зі служби в поліції інспектора взводу № 1 роти №2 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Департамент патрульної поліції поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП з 16.06.2022;
- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.06.2022 року по день поновлення;
- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №1 роти №2 батальйон №1 полку УПП в Одеській області ДПП з 16.06.2022 року та в частині стягнення на користь позивача заробітної плати за один місяць у розмірі 40 205,84 грн. з урахуванням належних до сплати податків та інших обов`язкових платежів;
- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що жодними своїми діями не підірвав авторитет Національної поліції. Завжди сумлінно ставився до виконання службових обов`язків. Висновок службового розслідування та рішення про звільнення є необґрунтованими. Жодних доказів того, що вказані події, якимось чином дискредитували звання поліцейського не підтверджені.
Також, позивач вказує, що відповідачем, при застосуванні до позивача найсуворішого дисциплінарного стягнення, фактично не було враховано ні характер його проступку, ні обставини, за яких він був вчинений, ні його особу, ні ступінь його вини, ні його попередню поведінку та ставлення до служби, а також жодним чином не вмотивовано неможливості застосування до позивача іншого, передбаченого ст.13 Дисциплінарного статуту, виду дисциплінарного стягнення, окрім як звільнення зі служби в поліції.
Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що відповідач за наслідками службового розслідування правомірно та обґрунтовано зробив висновок про наявність в діяннях позивача вчинку, який слугує підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладене на позивача дисциплінарне стягнення є пропорційним, встановленим за результатами службового розслідування порушенням, під час проведення службового розслідування дотримані норми законодавства, що регламентують його процедуру, у зв`язку з чим позовні вимоги необґрунтовані та безпідставні.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 05 вересня 2022 року позов задовольнив.
Визнав протиправним та скасував п. 2 наказу Департаменту патрульної поліції від 09.06.2022 № 348 в частині притягнення інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Визнав протиправним та скасував наказ ДПП від 16.06.2022 № 861о/с в частині звільнення зі служби в поліції інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 .
Зобов`язав Департамент патрульної поліції поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №1 роти №2 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП з 16.06.2022.
Стягнув з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.06.2022 по 02.09.2022 у розмірі 21    695  грн. 85 коп. (двадцять одна тисяча шістсот дев`яносто п`ять гривень вісімдесят п`ять копійок).   
Допустив до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу № 1 роти №2 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП з 16.06.2022.    
Допустив негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в сумі 11 939 грн. 97 коп. (одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять гривень дев`яносто сім копійок).    
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1 984,80 грн. (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривні вісімдесят копійок).       

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду в частині присуджених сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення в зазначеній частині судом першої інстанції ухвалене з невідповідністю висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить  скасувати абзаци 5 та 7 резолютивної частини рішення та в цій частині ухвалити нову постанову, якою стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.06.2022 по 15.09.2022 у розмірі 76  456,76 грн.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в сумі 40 205,84 грн.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції помилково здійснив розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу на підставі довідки про доходи ОСОБА_1 № 1293 від  01.08.2022, відповідно до якої середньомісячна заробітна плата апелянта складає - 11 939,97 грн., а середньоденна заробітна плата складає - 391,47 грн, оскільки остання не в повній мірі відображає отримане грошове забезпечення позивача за два місяці, що передували звільненню;
- суд першої інстанції не правильно визначив кількість днів вимушеного прогулу 55, замість 57;
Так, апелянт вважає, що розрахунки правомірно проводити на підставі Довідки про доходи №1161 від 21.06.2022, отриманої у відповідь на адвокатський запит. Так, згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, середньомісячне грошове забезпечення позивача мало б складати 40 205,84 грн ((50 889,34 грн грн. + 29 522,34 грн.) : 2 місяця), середньоденне грошове забезпечення - 1 318,22 грн. (80 411,68 грн. : 61 днів), з урахуванням належних до сплати податків та інших обов`язкових платежів.
Виходячи з наведених величин, розрахунок середнього заробітку апелянта за час вимушеного прогулу за період часу з 17.06.2022 по 05.09.2022, а саме: оскільки нарахована середньоденна заробітна плата становить 1 318,22 грн., а кількість днів вимушеного прогулу складає 57 днів, то середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції складає 76 456,76 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням суду Департамент патрульної поліції також подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
-    суд першої інстанції не врахував, що дії позивача, які зафіксовано на відеозаписах з автозаправки, та які досліджувались дисциплінарною комісією і додані до матеріалів службового розслідування негативно впливають на формування позитивної громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності Національної поліції України;
-   суд першої інстанції проігнорував, що в постанові від 04.10.2018 по справі № 806/2272/16 Верховний суд прийшов до висновку, що «При доведеності порушення працівником трудової дисципліни, не відібрання у нього письмових пояснень з цього приводу, не може бути підставою для визнання наказу про звільнення позивача незаконним»;
-  суд першої інстанції не взяв до уваги, що кримінальне провадження 62022150020000180 від 05.05.2022 за ознаками кримінальною правопорушення передбаченого частиною другою статті 189 Кримінального кодексу України, на даний час не закрито, статуси сторін у ньому кримінальному провадженні не визначені що у свою чергу не може слугувати самостійною підставою для спростування висновків дисциплінарної комісії і наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 ;
-          суд першої інстанції не звернув увагу, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності стала низка дисциплінарних проступків, сутність яких полягає у порушенні ним службової дисципліни, невиконанні, а також неналежному виконанні обов`язків поліцейського, перетинанням їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції ;
-          суд першої інстанції при ухваленні рішення не застосував правову позицію Верховного Суду, який у своїх постановах неодноразово зазначав, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється па розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень. Скасування наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності і наказу про звільнення його зі служби виключно з цих підстав, за умови підтвердження факту вчинення дисциплінарного проступку та відсутності порушень процедури проведення службового розслідування, не може вважатись обґрунтованим.
Апелянт наголосив, що виходячи саме з такої позиції Верховини Суд скасував постанови апеляційних адміністративних судів у справах № 825/1779/17, № 820/3383/16 та № 826/12649/16, та залишив в силі постанови судів першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 у період з червня 2008 року служив в органах внутрішніх справ, та з листопада 2015 року - в органах поліції. З 19.01.2019 позивач призначений на посаду інспектора взводу №1 роти №2 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП.
Відповідно до розрахунку сил та засобів (1-4 роти) батальйону № 1 полку Управління з 08:00 год. 03.05.2022 до 20:00 год. 03.05.2022 у складі наряду із позивним “Океан-СП-0202”, заступили на чергування для виконання службових обов`язків, пов`язаних із забезпеченням публічної безпеки, наглядом за дорожнім рухом, забезпеченням його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів: інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 полку лейтенант поліції ОСОБА_1 , поліцейський взводу № 2 роти № 2 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП старший сержант поліції ОСОБА_2 та інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 полку капітан поліції ОСОБА_3 (а.с.103-104, т.1).
Згідно з даними Інформаційно-телекомунікаційної системи “Інформаційний портал Національної поліції України”, 03.05.2022 о 16 год. 45 хв. на скорочений номер екстреного виклику поліції “ 102” від заявника - гр. ОСОБА_4 надійшло повідомлення: прийняття або надання пропозицій, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою” наступного змісту (мовою оригіналу): “Заявник повідомляє, що на блокпосту працівники поліції (номер жетону та прізвищ не пам`ятає) вимагали від заявника гроші нібито із-за того що у гр. ОСОБА_4 протерміноване водійське посвідчення, зі словами, якщо не бажаєш штраф в сумі 3 400 грн., переводь на картку ЗСУ суму 1 500 грн. або не маєш на картці то кидай в коробок з під сигарет цю суму в сторону трави та можеш бути вільний” (виклик зареєстровано в журналі Єдиного Обліку за вх. № 2614 від 04.05.2022) (а.с.105-108,т.1). 
04.05.2022 старший інспектор з особливих доручень відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Одеській області ДПП, лейтенант поліції Сергій Криволапов та т.в.о. інспектора ВМАЗ УПП в Одеській області ДПП старший лейтенант поліції Олександр Залевський доповіли рапортом на ім`я начальника УПП в Одеській області ДПП підполковника поліції Дмитра Хмарука про те, що 04.05.2022 прийнято звернення від громадянина ОСОБА_4 (за вх. №Л-784) щодо можливих корупційних дій, вчинених окремими співробітниками УПП в Одеській області ДПП (а.с.101,т.1). 
Відповідно до змісту звернення гр. ОСОБА_4 , 03.05.2022 він, керуючи транспортним засобом, їхав по автомобільній дорозі М-05 Київ-Одеса, на стаціонарному посту “Дачне” був зупинений співробітниками УПП в Одеській області ДПП, під час перевірки документів працівники поліції виявили, що у ОСОБА_4 закінчився термін дії посвідчення водія та повідомили, що випишуть штраф на суму 3 400 (три тисячі чотириста) гривень та тимчасово затримають його транспортний засіб. “Або можуть піти на уступок” (мовою оригіналу), а саме половину суми штрафу, за вчинене ним правопорушення, перевести на рахунок Збройних Сил України у один із фондів, на що заявник повідомив, що має тільки готівкові кошти. Тоді ж, зі слів заявника, співробітники УПП в Одеській області ДПП запропонували йому покласти 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень у пачку з під цигарок викинути у квіти біля узбіччя, що ОСОБА_4 виконав (а.с.102,т.1).
Т.в.о. інспектор ВМАЗ УПП в Одеській області ДПП старший лейтенант поліції Олександр Залевський отримав 04.05.2022 від ОСОБА_1 письмові пояснення з приводу подій, що відбулись 03.05.2022 (а.с.117-118,т.1).
04.05.2022 т.в.о. начальника УПП в Одеській області ДПП підполковник поліції Дмитро Хмарук звернувся до начальника ДПП полковника поліції Євгенія Жукова з доповідною запискою про факт можливого порушення службової дисципліни інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 полку лейтенантом поліції ОСОБА_1 , поліцейський взводу № 2 роти № 2 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП старшим сержантом поліції ОСОБА_2 та інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 полку капітаном поліції ОСОБА_3 , що виразилось у вчиненні дій, що підривають авторитет Національної поліції в період дії особливого правового режиму воєнного стану (а.с.97-100,т.1). 
Департамент патрульної поліції наказом № 541 від 04.05.2022:
- призначив службове розслідування у формі письмового провадження;
- для проведення службового розслідування утворив дисциплінарну комісію;
- на час проведення розслідування відсторонив позивача від виконання службових обов`язків поліцейського та вилучив у нього службове посвідчення, спеціальний нагрудний знак та картку-замісник (а.с.90-92, т.1).
З вищевказаним наказом № 541 від 04.05.2022 позивач ознайомився 04.05.2022.
Департамент патрульної поліції наказом №597 від 17.05.2022 продовжив термін проведення службового розслідування, призначеного наказом Департаменту патрульної поліції № 541 від 04.05.2022, на п`ятнадцять календарних днів (а.с.139, т.1).
Відповідно до п.6 Наказу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції “Про застосування дисциплінарних стягнень” № 246 від 28.05.2022, інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді сурової догани (а.с.231-232, т.1).
01.06.2022 Департамент патрульної поліції звернувся до заправочної станції АМІС “Energy” з листом про отримання відеозаписів з камер спостереження за 03.05.2022 в період часу з 16:20 год. по 17:00 год. та 04.05.2022 в період часу з 09:00 год. по 15:00 год. (а.с.144,т.1).
01.06.2022 старшим інспектором ВМАЗ УПП в Одеській області ДПП капітаном поліції Юрієм Ніколенком складено акт перегляду відеозапису, який надійшов до УПП в Одеській області ДПП та в якому зазначено, що заправочною станцією АМІС “Energy” було надано 5 відрізків відеозаписів, які позначені назвами: IMG_9781, IMG_9770, IMG_9771, IMG_9772, IMG_9773 (а.с.145-149,т.1). Диски з відрізками відеозаписів наявні в матеріалах справи (а.с.198, 199,т.1 ).
02.05.2022 Департаментом патрульної поліції складено висновок за результатами службового розслідування, призначеного з метою встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни, у тому числі, інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_1 , що виразилось у вчиненні можливих корупційних дій 03.05.2022 за зверненням від громадянина ОСОБА_4 , що підривають авторитет Національної поліції в період дії особливого правового режиму воєнного стану (а.с.159-186,т.1).
Згідно п.3 висновку від 02.05.2022, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог частини другої статті 19 та статті 68 Конституції України, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України “Про Національну поліцію”, пункту 7 частини першої статті 9 Закону України “Про забезпечення функціонування української мови як державної”, пунктів 1,6, 11, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, пункту 5 розділу II та пункту 2 розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року №1026, абзаців першого та другого, шостого-восьмого пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року № 1179, підпунктів 1, 10, 13 пункту 3.1 розділу III Посадової інструкції інспектора роти батальйону УПП в Одеській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 13 листопада 2018 року № 5112, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції згідно з пунктом 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту, до інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.   
Наказом Департаменту патрульної поліції № 692 від 02.06.2022, інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 допущено до виконання службових обов`язків за займаною посадою (а.с.187-188,т.1).
Пунктом 2 наказу Департаменту патрульної поліції “Про застосування до працівників УПП в Одеській області ДПП дисциплінарних стягнень” № 348 від 09.06.2022, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог частини другої статті 19 та статті 68 Конституції України, пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону України “Про Національну поліцію”, Присяги працівника поліції, визначеної статтею 64 Закону України “Про Національну поліцію”, пункту 7 частини першої статті 9 Закону України “Про забезпечення функціонування української мови як державної”, пунктів 1, 6, 11, 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, пункту 5 розділу II та пункту 2 розділу VII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026, абзаців першого та другого, шостого-восьмого пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року № 1179, підпунктів 1, 10, 13 пункту 3.1 розділу III Посадової інструкції інспектора роти батальйону УПП в Одеській області ДПП, затвердженої наказом ДПП від 13 листопада 2018 року № 5112, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції згідно з пунктом 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту, до інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (а.с.192-195, т.1).
Департамент патрульної поліції наказом № 861о/с від 16.06.2022, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України “Про Національну поліцію” звільнив зі служби в поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0029388), інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону №1 полку, з 16 червня 2022 року (а.с.36,т.1).
Листом ТУ ДБР розташованого у місті Миколаєві № 16-05-9906-22 від 02.08.2022, повідомлено, що відповідно до матеріалів кримінального провадження № 62022150020000180 від 05.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, ОСОБА_1 не має статусу у кримінальному провадженні відповідно до глави 3 КПК України. Крім того, повідомлено, що ОСОБА_1 не має статусу підозрюваного у зазначеному кримінальному провадженні (а.с.222-223,т.1).
Також, судом першої інстанції було встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19.08.2022 по справі № 420/8192/22, позовну заяву ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ40108646, місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 5) про визнання протиправним та скасування наказу, - задоволено:
- визнано протиправним та скасовано пункт 6 наказу т.в.о. начальника Управління патрульної поліції в Одеської області Департаменту патрульної поліції від 28.05.2022 № 246 “Про застосування дисциплінарних стягнень” в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_1 ;
- стягнуто з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ40108646, місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 5) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).
Позивач, не погоджуючись з прийнятими наказами № 348 від 09.06.2022 та № 861о/с від 16.06.2022, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.  
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення відповідачем права позивача надати пояснення щодо зазначених підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності, а саме порушення Інструкції № 1026 із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, Правил етичної поведінки, Закону України “Про забезпечення функціонування української мови як державної” є грубим порушення процедури проведення службового розслідування та фактично позбавило позивача права участі у процесі прийняття рішення.
Незастосування суб`єктом владних повноважень цього критерію є підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що положеннями Дисциплінарного статуту, не передбачена можливість зміни або доповнення підстав проведення службового розслідування, така зміна підстав призводить до порушення порядку його проведення. В свою чергу, предметом службового розслідування може бути тільки подія, зазначена в наказі про призначення службового розслідування. 
Отже, суд першої інстанції виснував, що дії відповідача щодо проведення службового розслідування відносно позивача, вчинені з порушенням Дисциплінарного статуту та Порядку № 893, та сформований в результаті цих дій висновок про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не може мати жодних правових наслідків для позивача.
Також суд першої інстанції зауважив, що відповідач не може самостійно кваліфікувати дії позивача як порушення вимог Закону України “Про забезпечення функціонування української мови як державної” в частині володіння державною мовою та застосовування її під час виконання службових обов`язків, оскільки такий висновок може зробити уповноважений на це орган, до того ж таке порушення не може бути достатньо підставою для звільнення зі служби в поліції, оскільки застосована відповідачем дисциплінарна міра покарання є неспівмірною з характером допущеного порушення та спричиненими таким порушенням наслідками.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Закону України «Про Національну поліцію України».

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 2 липня 2015 року № 580-VIII “Про Національну поліцію” (далі - Закон № 580-VIII).
Статтею 8 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Статтею 19 Закону № 580-VIII унормовано, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Згідно з частиною 1 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України “Про Дисциплінарний статут Національної поліції України” (далі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Згідно статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
У відповідності до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Згідно статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:
1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Порядок процедури проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування визначений Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі Порядок № 893).
Підстави для проведення службового розслідування визначені у пункті 1 Розділу ІІ Порядку № 893.
Так, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про, зокрема: внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення.
Пунктом 1, 2 розділу V Порядку № 893 визначено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження (п. 7 Розділу V Порядку).
Відповідно до частини 1 статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування (п. 13 Розділу V Порядку).
Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі (п. 14 Розділу V Порядку).
Відповідно до частини 2 статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ “Про Дисциплінарний статут Національної поліції України” поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право зокрема, надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються.
Відповідно до пункту 2 Розділу VI Порядку підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні.
У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.
У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку; відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.
Отже підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.
Водночас, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
При цьому, колегія суддів зауважує, що у відповідності до вимог статті 77 КАС України, суб`єкт владних повноважень повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 22.07.2021 по справі № 580/1954/20 акцентував увагу, що саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення не є достатнім для того, щоб вважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.
Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, що 04.05.2022 за вх. №Л-784 надійшло звернення громадянина ОСОБА_4 щодо можливих корупційних дій вчинених окремими співробітниками УПП в Одеській області ДПП. Відповідно до змісту звернення, під час перевірки документів на посту “Дачне” працівники поліції виявили, що ОСОБА_4 закінчився строк дії посвідчення водія та повідомили, що випишуть штраф на суму 3 400 грн. та тимчасово затримають його транспортний засіб. Разом з тим, запропонували інший варіант, а саме половину суми штрафу за вчинене ним правопорушення перевести на рахунок ЗСУ у один із фондів. На що заявник повідомив, що має тільки готівкові кошти. Тоді ж, зі слів заявника співробітники запропонували йому покласти 1500 грн. у пачку з-під цигарок та кинути на узбіччі, що заявник і зробив. Після вказаних дій працівниками УПП повернуто посвідчення водія та він поїхав.
Відповідно матеріалів справи підставою проведення службового  розслідування стала Доповідна записка т.в.о. начальника управління УПП в Одеській області ДПП Хмарука Д.В. від 04.05.2022 за № 4421 за фактом звернення громадянина ОСОБА_4 відносно події які мали місце 03.05.2022 на посту “Дачне”.
Під час вирішення спору по суті судом першої інстанції правильно враховано, що відповідно наказу про призначення службового розслідування, доповідної записки від 04.05.2022 та пояснень ОСОБА_1 від 04.05.2022 вбачається, що надання пояснень позивачем відбувалось по факту начебто неналежного виконання службових обов`язків 03.05.2022 під час спілкування з громадянином ОСОБА_5 . Натомість в матеріалах справи відсутні будь-які докази чи інформація, що позивачу пропонується надати пояснення з приводу обставин порушення Інструкції № 1026, Правил етичної поведінки, Закону України “Про забезпечення функціонування української мови як державної”.
Суд першої інстанції погодився із твердженням позивача, що фактично позивач дізнався про ці факти, коли ознайомився наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. 
Контраргументів з цього приводу відповідач не надав.
Ба більше, наявні в матеріалах службового розслідування: Наказ Департаменту патрульної поліції № 541 від 04.05.2022, пояснення позивача та інших поліцейських,  зібрані рапорти, надані саме тільки по факту неналежного виконання співробітниками УПП в Одеській області службових обов`язків 03.05.2022  по обставинам пов`язаним з громадянином ОСОБА_4 , про що слушно зазначив суд першої інстанції.
Отже, з огляду на положення пункту 5 статті 14 Дисциплінарного статуту, абзаца 2 статті 1 розділу ІІ Порядку № 893, а також видання наказу про призначення службового розслідування на підставі доповідної записки т.в.о. начальника управління УПП в Одеській області ДПП Хмарука Д.В. від 04.05.2022 за № 4421, підставами та предметом службового розслідування могли бути тільки події, про які йшлося у вказаній доповідній записці.
Тотожній підхід був застосований Верховним Судом при розгляді справи № 540/1982/19 (К/9901/13931/21)  від 23.09.2022.
Водночас, у ході проведення службового розслідування було встановлено, порушення ОСОБА_1 вимог Інструкції № 1026 – не забезпечення безперервної відеозйомки під час несення служби на портативний реєстратор; порушення вимог Закона України “Про забезпечення функціонування української мови як державної” - “застосування” російської мови під час виконання службових обов`язків 03.05.2022; порушення окремих вимог Правила поведінки – використання нецензурної лексики в спілкуванні з громадянами та зверненні до останніх на “ти”.
Відповідно до висновку службового розслідування щодо встановлення причин та обставин вчинення позивачем можливих корупційних дій 03.05.2022 за зверненням від гр. ОСОБА_4 зазначено, що переглядом відеозаписів з портативних відеореєстраторів за 03.05.2022 за період часу з 08.00. по 20.00. працівники УПП не забезпечили ведення безперервної відеозйомки на портативні відеореєстратори та під час зупинки транспортного засобу Шкода та спілкування з гр. ОСОБА_4 відеозйомка вказаними працівниками не здійснювалась, що є порушенням Інструкції № 1026, та саме факт порушення вимог вищезазначеної Інструкції є наслідком неможливості в ході службового розслідування підтвердити чи спростувати можливе отримання ними 03.05.2022 неправомірної вигоди.
Також у висновку зазначено, що на час завершення службового розслідування до УПП в Одеській області ДПП відповіді на запит до ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві щодо стадії кримінального провадження, а також чи повідомлено будь-якій особі про підозру або чи є достатньо підстав вважати, що кримінальне правопорушення, передбаченого частиною другою статті 189 Кримінального кодексу України (номер кримінального провадження 62022150020000180 від 05.05.2022) могло бути вчинено працівником  УПП в Одеській області, не надходило (а.с.206,т.1).
Принагідно слід зазначити, що питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.
Такий підхід до вирішення питання про правомірність притягнення поліцейських      до дисциплінарної відповідальності застосовано Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 лютого 2020 року у справі № 260/1118/18, від 28 лютого 2020 року у справі № 825/1398/17, від 06 березня 2020 року у справі № 804/1758/18 та від 20 жовтня 2020 року у справі № 340/1502/19.
Апеляційний суд як і суд першої інстанції зазначає, що позбавлення відповідачем права позивача надати пояснення щодо зазначених підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності, а саме порушення Інструкції № 1026 із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, Правил етичної поведінки, Закону України “Про забезпечення функціонування української мови як державної” є грубим порушення процедури проведення службового розслідування та фактично позбавило позивача права участі у процесі прийняття рішення.
Крім того, суд зазначає, що положеннями Дисциплінарного статуту, не передбачена можливість зміни або доповнення підстав проведення службового розслідування, така зміна підстав призводить до порушення порядку його проведення. В свою чергу, предметом службового розслідування може бути тільки подія, зазначена в наказі про призначення службового розслідування. 
В аспекті наведеного вище колегія суддів зазначає, що обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.
Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому: - чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; - чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; - чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; - чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.
Аналогічні висновки неодноразово висловлювались Верховним Судом у своїх рішеннях та, зокрема, у постанові від 06 лютого 2020 року у справі № 826/1916/17.
Колегія суддів  наголошує, що   Висновок службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку, тобто повинні бути встановлені обставини, за яких особа скоїла дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку (  див. п.83  Постанови  Верховного суду  від 22.09.2022 у справі  № 420/4977/20).
Проте в порушення приписів Дисциплінарного статуту, котрий містить  вимоги щодо описової частини, у висновку службового розслідування  не  викладені фактичні обставини події (відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку,  місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку), за ознаками якої (вчинення можливих корупційних дій, див. вступну частину Наказу № 541, від 04.05.2022 а.с.90,т.1) було  порушено дисциплінарне провадження . 
Отже, колегія суддів констатує, що з обсягу встановлених судом першої інстанції обставин випливає, що дисциплінарною комісією не встановлено за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку, на предмет якого було призначено службове розслідування, а саме вчиненні ним  можливих корупційних дій 03.05.2022 за зверненням громадянина ОСОБА_4 , що підривають авторитет Національної поліції в період дії особливого правового режиму воєнного стану.
Водночас, як зазначив Верховний Суд у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 664/2820/15-ц - для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
Аналізуючи висновок службового розслідування апеляційний суд, як і суд першої інстанції зазначає, що позивача фактично притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення Інструкції № 1026, у зв`язку з тим, що переглядом відеозаписів з портативних відеореєстраторів за 03.05.2022 за період часу з 08.00. по 20.00. відповідач вважав встановленим той факт, що працівники УПП не забезпечили ведення безперервної відеозйомки на портативні відеореєстратори та під час зупинки транспортного засобу Шкода та спілкування з гр. ОСОБА_4 відеозйомка вказаними працівниками не здійснювалась.
Також за порушення вимог пунктів 7,8 частини 1 статті 9 Закона України “Про забезпечення функціонування української мови як державної”, оскільки відеозаписами з портативного відеореєстратора № 474569, на який відеозйомка періодично здійснювалась ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та ОСОБА_2 під час виконання службових обов`язків неодноразово застосовують, зокрема, спілкуються з водіями зупинених транспортних засобів, російською мовою, та в порушення окремих вимог Правил етичної поведінки поліцейських лейтенант поліції ОСОБА_1 під час спілкування з громадянином використовував нецензурну лайку, крім того, звертався до останнього на “Ти”.
Суд першої інстанції слушно зауважив, що встановлені обставини не були предметом службового розслідування.
Водночас, приписами частин 1-3 статті 27 Дисциплінарного статуту встановлено, що під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.
Колегія суддів зазначає, що безпідставним є посилання відповідача на положення статті 26 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, оскільки проступки, які ставляться у порушення позивачем, а саме: спілкування з водіями зупинених транспортних засобів, російською мовою, та порушення окремих вимог Правил етичної поведінки поліцейських, були вчинені до початку призначення службового розслідування, а тому на ці дії норма частини 4 статті  26 Дисциплінарного статуту не поширюється.
Так, відповідно до частини 1 пункту 1, частини 2 статті 18 Дисциплінарного статуту, під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються.
Натомість ані до суду першої, ані до суд апеляційної інстанції відповідачем не надано докази, що дисциплінарною комісією було запропоновано позивачу надати пояснення щодо зазначених вище питань і він відмовився від дачі пояснень.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що в частині встановлених комісією порушень позивачем вимог пункту 7,8 частини  1 статті 9 Закона України “Про забезпечення функціонування української мови як державної” та Правил поведінки поліцейських, дисциплінарна комісія діяла поза межами своїх повноважень, оскільки ці обставини не були предметом службової перевірки та допустила порушення порядку проведення службового розслідування, не забезпечивши право позивача на дачу пояснень й свого захисту.
Стосовно порушення  Інструкції із застосування органами ті підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 № 1026 суд першої інстанції виходив із такого.
Розділом ІІ Інструкції із застосування органами ті підрозділами поліції технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 №1026 (надалі - Інструкція) передбачено, що наказом керівника органу, підрозділу поліції призначається відповідальна особа з числа працівників органу, підрозділу поліції (далі - відповідальна особа), на яку покладається відповідальність за:
1) зберігання, видачу та приймання портативних відеореєстраторів; 2) зберігання, видачу та приймання карт пам`яті; 3) зміну дати та часу на портативних відеореєстраторах; 4) облік, зберігання та видачу інформації, отриманої з портативних відеореєстраторів; 5) належне ведення відповідної документації.
Відповідно до пунктів 3, 4, 5,6,7 Інструкції, портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації (далі - Журнал обліку) (додаток 1), який зберігається в органі, підрозділі поліції.
У разі одночасного виходу на службу більше 30 поліцейських можливе використання відомості до Журналу обліку (далі - Відомість) (додаток 2), що затверджується керівником органу, підрозділу поліції.
Після затвердження керівником органу, підрозділу поліції відповідальна особа передає Відомості до підрозділу документального забезпечення органу, підрозділу поліції, де вони реєструються, нумеруються, щотижня зшиваються та зберігаються до передання в архів.
Під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського.
У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.
Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
Під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.
У разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції.
Після прибуття до місця постійної дислокації портативний відеореєстратор або карта пам`яті передається відповідальній особі.
Під час приймання портативного відеореєстратора відповідальна особа проводить його візуальний огляд та за відсутності видимих пошкоджень приймає під підпис зазначений портативний відеореєстратор або карту пам`яті”.
Як встановлено під час розгляду справи, що в ході службового розслідування встановлено факти непостійного фіксування позивачем виконання своїх службових обов`язків за допомогою портативного відеореєстратора, що загалом не заперечувалось позивачем.
Водночас  Європейський суд  з прав людини   у справах  Gelenidze v. Georgia,  7 November 2019, аpplication no. 72916/10; Namazov v. Azerbaijan, 30 January 2020, аpplication no. №74354/13 визнав порушення статі 8 Європейської конвенції з прав людини, мотивуючи  це рішення тим, що на заявників було накладено суворе покарання, оскільки вони  втратили роботу без будь-якої   оцінки можливого застосування до нього менш суворого заходу.
Матеріали службового розслідування та оспорювані накази  не  містять  таких мотивувань та належних відомостей, котрі характеризують поліцейського (пункт 8 частини 1 статі 19 Дисциплінарного статуту),   що додатково  свідчить  про упередженість  рішення відповідача  про припинення публічної служби позивача.
Отже не наведення відповідачем правових підстав, щодо застосованого виду  дисциплінарного стягнення свідчить про порушення частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту,  а також й те, що накладена санкція була непропорційна легітимній переслідуваній меті (див. п.51  рішення ЄСПЛ   п. Namazov v. Azerbaijan, 30 January 2020, аpplication no. №74354/13), тобто вчинена  у порушення приписів пунктів 7, 9  статті 2 КАС України. 
Таким чином, суд зазначає, що відповідачем не доведено неможливості застосування до позивача іншого, передбаченого статтею 13 Дисциплінарного статуту, виду дисциплінарного стягнення, окрім як звільнення зі служби в поліції.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів  дійшла висновку, що звільнення позивача  відбулося з порушенням вимог чинного  законодавства, а тому його права  підлягають захисту шляхом поновлення на роботі на займаній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Згідно з частиною другою статті 235 КЗпП  України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Вирішуючи питання щодо стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив із такого.
Згідно із частиною 1 статті 27 Закону України “Про оплату праці” порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року “Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати” (далі - Порядок), цей Порядок застосовується у випадках вимушеного прогулу працівника (підпункт “з” пункту 1). Відповідно до ч.3 п.2 Порядку, збереження заробітної плати “у всіх інших випадках”, до яких відноситься й випадок вимушеного прогулу, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.
Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.
Оскільки позивача звільнено з роботи з 16.06.2022, відповідно 16.06.2022 є останнім днем роботи, за який відповідачем виплачено позивачу заробітну плату при проведенні розрахунку при звільненні. 
Тривалість вимушеного прогулу позивача, який утворився внаслідок винесення протиправного наказу, суд першої інстанції вважав необхідним обраховувати з 17.06.2022 по 02.09.2022.   
Судом першої інстанції при розрахунку сум, що підлягають стягненню на користь позивача, використано довідку про доходи ОСОБА_1 №1293 від 01.08.2022, відповідно до якої  середньомісячна заробітна плата позивача складає – 11    939,97 грн., а середньоденна заробітна плата складає – 391,47 грн. (а.с.238, т.1).  
Виходячи з наведених величин, судом першої інстанції здійснено розрахунок середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу за період часу з 17.06.2022 по 02.09.2022 , а саме: оскільки нарахована середньоденна заробітна плата становить 391,47 грн., а кількість днів вимушеного прогулу складає 55 дні, то середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з Департаменту патрульної поліції складає 21  695,85 грн.  
Так, суд першої інстанції при розрахунку середнього заробітку виходив із того, що кількість днів вимушеного прогулу складає 55 дні, проте колегія суддів не погоджується із таким обрахунком кількості днів вимушеного прогулу із таких мотивів.
Обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100), за положеннями якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у  випадках,  передбачених  чинним  законодавством, календарних днів,  які мають бути оплачені за середнім заробітком (абзац 1 пункт 8 Порядку).
Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи організації, встановленим з отриманням вимог законодавства (абзац 2 пункт 8 Порядку).
З довідки вбачається, що наведений розрахунок зроблений із врахуванням кількості робочих днів згідно графіка роботи квітень 2022 року – 30 днів, травень 2022 року – 31 днів, тобто календарних днів (а.с.45,об.).
Тому, з урахуванням положень Порядку № 260 та Порядку № 100, колегія суддів дійшла висновку, що середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.06.2022 по день ухвалення рішення суду має бути розрахований позивачу із кількості календарних днів вимушеного прогулу.
З 17.06.2022 по 09.09.2022 – 81 календарний день, а отже середній заробіток за час вимушеного прогулу складає 81 х 391,47 грн. = 31  709, 07 грн., яка визначена без виключення сум відрахування на податки та інших обов`язкових платежів, та яка належать стягненню з відповідача на користь позивача.
Отже, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Щодо апеляційної скарги ОСОБА_6 в частині незгоди із присудженою судом першої інстанції суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме не врахування судом першої інстанції при розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу Довідки про доходи №1161 від 21.06.2022, колегія суддів зазначає про таке.
Апелянт вважає, що розрахунки правомірно проводити на підставі Довідки про доходи №1161 від 21.06.2022, отриманої у відповідь на адвокатський запит, оскільки у цій довідці зазначена додаткова винагорода на час воєнного стану.
Стосовно додаткової винагороди на період воєнного стану, суд зазначає, що її виплата визначена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168  “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” яка прийнята  на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 “Про введення воєнного стану в Україні” та № 69 “Про загальну мобілізацію”.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.
При обчисленні середньої заробітної плати не враховуються, зокрема, одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); компенсаційні виплати на відрядження і переведення (добові, оплата за проїзд, витрати на наймання житла, підйомні, надбавки, що виплачуються замість добових); пенсії, державна допомога, соціальні та компенсаційні виплати (п.4 Порядку № 100).
Аналіз наведених нормативно-правових актів свідчить про те, що додаткової винагороди на період воєнного стану є додатковою виплатою поліцейським, на час дії воєнного стану, та залежить від є виконання обов`язків за які держава визначає додаткову винагороду та виплачується пропорційно в розрахунку на місяць. При цьому, виплата винагороди залежить від певних умов та лише в означений період. Тобто, така виплата не є постійною і не має систематичний характер, а її розмір  є пропорційним з розрахунку на місяць, що визначається наказом командира(начальника).
За таких обставин, додаткова винагорода на період воєнного стану не має систематичного характеру, є тимчасовою виплатою для  поліцейських,  вона залежить від певних обставин, її розмір не є фіксованим, у зв`язку з чим така винагорода не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати.
Близький за змістом правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 18 квітня 2019 року (справа № 431/703/17), від 12 вересня 2019 року (справа №235/6160/16-а).

Щодо посилання апелянта – Департамента патульної поліції на те, що суд першої інстанції не врахував, що дії позивача, які зафіксовано на відеозаписах з автозаправки, та які досліджувались дисциплінарною комісією і додані до матеріалів службового розслідування негативно впливають на формування позитивної громадської думки щодо стану правопорядку та діяльності Національної поліції України, колегія суддів зазначає про таке.
При оцінці  такого критерію  наскільки дії  позивача підривають авторитет служби,   відповідач, не врахувавши  характеризуючи  матеріали на позивача, котрі  у цьому питанні  є важливими, не дослідив  належним чином та не мотивував відповідні   негативні наслідки відносно авторитету служби. 
Водночас загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії як актів правозастосування, є їхня обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень фактичних і юридичних підстав, а також переконливих і зрозумілих мотивів прийняття таких актів.
Аналогічну правову позицію висловив  Верховний Суд  у постанові від 05.03.2020 у справі № 640/467/19.
Підсумовуючи наведене,  колегія суддів дійшла висновку, що висновок відповідача  про вчинення ОСОБА_1 дій, які підривають авторитет поліції, без  належного  мотивування  наявності негативних наслідків,  свідчить про те, що  рішення про припинення публічної служби позивача   не відповідає  критерію  пропорційності (стаття 2 КАС України), принципу індивідуалізації покарання (стаття 61 Конституції України)   та  не є належно мотивованим, а відтак, не   відповідає критерію  сукупності досить надійних, чітких і послідовних припущень або аналогічних неспростовних презумпцій фактів.
Відхиляє апеляційний суд і посилання апелянта на те, що суд першої інстанції проігнорував, що в постанові від 04.10.2018 по справі № 806/2272/16 Верховний суд прийшов до висновку, що «При доведеності порушення працівником трудової дисципліни, не відібрання у нього письмових пояснень з цього приводу, не може бути підставою для визнання наказу про звільнення позивача незаконним».
Так,  про порушення вимог пунктів 7,8 частини 1 статті 9 Закона України “Про забезпечення функціонування української мови як державної”, та використання під час спілкування з громадянином нецензурну лайку й звернення на “Ти” позивач  фактично дізнався  про ці факти, коли ознайомився із результатами  Висновку службового розслідування.
Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути “почуті”, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі “Краска проти Швейцарії”).
Позбавлення  відповідачем  права   ОСОБА_1 надати  пояснення  є  грубим порушення процедури проведення службового розслідування та  фактично позбавило позивача права участі  у процесі прийняття  рішення. 
Як зазначив Верховний Суд  у постанові від 10.08.2020, справа № 826/11855/18,  критерій щодо ухвалення адміністративного акта з урахуванням права особи на участь у процесі його прийняття випливає з принципу гласності прийняття рішень. 
Відповідний дисциплінарний орган зобов`язаний застосовувати цей критерій у процесі прийняття рішення, особливо якщо воно матиме несприятливі наслідки для особи. Особа, щодо якої приймається рішення, має право бути вислуханою, наводити доводи та докази на їх підтвердження.
Незастосування суб`єктом владних повноважень цього критерію  є підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Отже, застосування  дисциплінарного  стягнення на підставі обставин, котрі були виявлені  під час службового розслідування,  без відповідного повідомлення зацікавленої особи,  є порушенням порядку, передбаченого чинними законодавством (від позивача не відбиралися письмові пояснення з цього приводу),  свідчить про те, що   виявлені факти  не можуть  слугувати підставою для  звільнення позивача з публічної служби.
При цьому,  застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм. 
Аналогічна правова позиція висловлена  Верховним судом у постанові від 02.05.2019   у справі № 826/18834/15.
Водночас, відповідач в порушення частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту не застосував до позивача дисциплінарне стягнення в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого, а одразу застосував найбільш суворе стягнення - звільнення зі служби в поліції. 
В обгрунтування підстав апеляційного оскарження відповідач також зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що кримінальне провадження 62022150020000180 від 05.05.2022 за ознаками кримінальною правопорушення передбаченого частиною другою статті 189 Кримінального кодексу України, на даний час не закрито, статуси сторін у ньому кримінальному провадженні не визначені що у свою чергу не може слугувати самостійною підставою для спростування висновків дисциплінарної комісії і наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .
Оцінюючи ці доводи апелянта, колегія суддів враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 11-202сап21 від 04.11.2021, відповідно до яких кваліфікація діяння - це точна правова оцінка конкретного діяння, яка полягає у встановленні точної відповідності між ознаками вчиненого діяння та ознаками, визначеними законом.
Юридичною підставою кваліфікації діяння є його склад.
Наслідки вчинення певних дій у кожному конкретному випадку мають бути встановлені і поставлені у вину суб`єктові дисциплінарного правопорушення, якщо між його діянням і наслідками існує причинний зв`язок.
Отже, настання описаних у законі наслідків є свідченням того, що вони виконують роль обставин, які надають проступку кваліфікованого виду.
Натомість у даному випадку фактичні обставини щодо можливого порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, що виразилось у вчиненні можливих корупційних дії 03.05.2022 за зверненням гр. ОСОБА_4 не встановлені.
Слід зазначити, що представник відповідача під час судового розгляду справи 13.12.2022  не зміг надати однозначну відповідь, чи доведено під час службового розслідування обставини щодо вчинення ОСОБА_1 корупційних дій 03.05.2022 (що і стало підставою службового розслідування) .
Відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відхиляє апеляційний суд і посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не звернув увагу, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності стала низка дисциплінарних проступків, сутність яких полягає у порушенні ним службової дисципліни, невиконанні, а також неналежному виконанні обов`язків поліцейського, перетинанням їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, оскільки як вже зазначалось єдиною підставою призначення службового розслідування, за результатами якого було звільнено позивача було можливе порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, що виразилось у вчиненні можливих корупційних дії 03.05.2022 за зверненням гр. ОСОБА_4 .
Натомість,  в аспекті наведеного вище, колегія суддів акцентує, що  лише з`ясування усіх обставин, що входять до складу дисциплінарного проступку, дає можливість застосовувати дисциплінарне стягнення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Ураховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла до висновку, що необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін не має, оскільки апеляційним судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Враховуючи наведене та на підставі частини 4 статті 351 КАС України, враховуючи, що суд першої інстанції правильно вирішив спірне питання, але з помилковим застосуванням норм матеріального права, колегія суддів вважає необхідним змінити ухвалу суду першої інстанції в частині обрахунку та суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу з викладених вище мотивів.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції по суті спірного питання без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департамента патрульної поліції залишити без задоволення. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково, а рішення Одеського окружного адміністративного суду  від   05.09.2022  по справі  № 420/8872/22 – змінити.
 Викласти п`ятий абзац  резолютивної частини судового рішення в такій редакції:
«Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.06.2022 по 05.09.2022  у розмірі 31  709,07 (тридцять одна тисяча сімсот дев`ять тисяч сім копійок) грн. »
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду  від   05.09.2022 по справі  № 420/8872/22 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Дата складення та підписання повного тексту судового рішення –  21 грудня 2022 року.

Головуючий суддя 	 	Шляхтицький О.І.	
Судді	    	Домусчі С.Д.    Семенюк Г.В.