Справа № 307/1947/20

Закарпатський апеляційний суд

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2022                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Феєра І.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді справу про адміністративне правопорушення №33/4806/908/20, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 24.09.2020. 
Цією постановою:
ОСОБА_2 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , не працюючий, визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 ( десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 01 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №389445 від 09.07.2020 та постанови судді від 24.09.2020 вбачається, що ОСОБА_1 09.07.2020 близько 04 год. в м.Тячів, на автодорозі Мукачів-Рогатин, керував автомобілем марки «Ford Fokus», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді від 24.09.2020 скасувати та закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом винесено постанову без належного з`ясування фактичних обставин справи,  внаслідок чого прийнято незаконне рішення, а судовий розгляд справи проведено без дотримання вимог ст.ст.7,9,245,248, 268, 280 КУпАП. Постанова суду є не необґрунтованою, а висновки, викладені у ній, щодо доведеності його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на формально перерахованих матеріалах справи, яким суд ніякої оцінки не надав. Більш того, судом проігноровано його пояснення з приводу того, що 09.07.2020 він алкогольних напоїв не вживав, транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння не керував, що може ствердити свідок ОСОБА_3 . Також стверджує про порушення працівниками поліції вимог ст.266 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06.11.2015, оскільки в матеріалах справи відсутній 

-2-

акт огляду на стан сп`яніння, оскільки такий працівниками поліції взагалі не складався. Судом проігноровано той факт, що на місці зупинки транспортного засобу йому не пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів, а одразу запропоновано пройти такий в закладі охорони здоров`я, що свідчить про незаконність такої вимоги та порушення процедури огляду. Щодо результатів висновку медичного огляду №220 від 09.07.2020, то такі також слід визнати недійсними, оскільки в ньому, як і протоколі про адміністративне правопорушення відсутні відомості про ступінь алкоголю в організмі, до того ж копію даного висновку йому на руки не було надано та не зазначено, що він відмовився від його підписання. Також звертає увагу на те, що дата його народження у висновку №220 від 08.07.2020 та акті медичного огляду зазначена невірно, що ставить під сумнів той факт, що ці висновки стосуються саме його особи. Окрім того, у вказаних документах не зазначено даних, які б підтверджували обстежувану особу. Таким чином, судом першої інстанції не вчинено жодних дій, спрямованих на встановлення об`єктивних обставин справи, належним чином не досліджено протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали, не допитано особу, яка була присутня під час складення протоколу про адміністративне правопорушення та не витребувано відеозапис з нагрудних камер поліцейських. Одночасно ОСОБА_1 заявив клопотання про залучення в якості свідка та допит в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 , а також про витребування з Тячівського ВП ГУ НП в Закарпатській області відеозапису нагрудних камер працівників поліції, які були присутніми при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, зокрема, ОСОБА_4 ..
Справа про адміністративне правопорушення розглядається за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Чейпеша Р.В., неявка яких з урахуванням положень ч.6 ст.294 КУпАП не перешкоджає її розгляду. При цьому, враховується те, що ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Чейпеш Р.В. належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, а розгляд справи тричі відкладався за клопотаннями захисника – адвоката Чейпеша Р.В., а саме: 27.01.2021, 29.06.2021, 12.05.2022. 
Апеляційний суд зауважує, що переважна більшість клопотань захисника - адвоката Чейпеша Р.В. про необхідність відкладення розгляду справи щодо ОСОБА_1 , обґрунтовані його перебуванням за межами м. Ужгорода та через відсутність ОСОБА_1 на території України, при цьому жодного разу захисник не надав належних доказів, які б підтверджували вказані обставини. Також слід констатувати, що апеляційний розгляд відкладався також із метою забезпечення реалізації права сторони захисту на ознайомлення з матеріалами справи, однак таким правом, всупереч поданій заяві, сторона захисту не скористалась, подавши до суду чергове клопотання про відкладення судового розгляду. 
Апеляційний суд вважає, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності та її захисник повинні добросовісно використовувати надані процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язані демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.
Приймаючи рішення про розгляд справи без участі ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Чейпеша Р.В. враховуються і вимоги чинного законодавства щодо розгляду справи в розумні строки, передбачені ч.4 ст.294 КУпАП, а також рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 про те, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм 

-3-

процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип – верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи, а тому апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Чейпеша Р.В., що не може розцінюватись як порушення їх прав, передбачених ст.ст.268,271 КУпАП. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав. 
       Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. За змістом вказаної норми закону, провадження в справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності.
Відповідно до вимог ст.ст.245,280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 130 КУпАП  передбачені розділом IX Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (далі Інструкція №1395), затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015.
Пунктом 3 розділу ІХ Інструкції №1395 передбачено, що направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 (зі змінами). Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу в присутності двох свідків відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до пунктів 2,3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під 

-4-

впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Згідно п.п.6,7,8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду… водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється  поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Огляд може також проводитися в спеціально обладнаних пересувних пунктах (автомобілях), що належать закладам охорони здоров`я і відповідають установленим МОЗ вимогам.  Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я  поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються наявними і дослідженими судом доказами.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №389445 від 09.07.2020, ОСОБА_1 09.07.2020 близько 04 год. в м.Тячів, на автодорозі Мукачів-Рогатин, керував автомобілем марки «Ford Fokus», номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
З висновку №220 від 09.07.2020 лікаря Тячівської РЛ Когнар В.М. щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, вбачається, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Цей висновок не суперечить вимогам як ст.266 КУпАП, так і Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №1452/735 від 09.11.2015.
При розгляді справи цим доказам суд дав належну оцінку, а тому твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необгрунтованими. Наведені  докази  є  допустимими, належними  і достатніми для підтвердження висновків суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. 
Матеріали справи також не містять доказів про порушення поліцейським – інспектором СРПП №3 Тячівського ВП ГУ НП в Закарпатській області Федурця О.В. законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки поліцейським дотримано вимоги ч.2 ст.251, ст.ст.256,265-2,266,268 КУпАП, 

-5-

Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі. Протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №389445 від 09.07.2020 складено у відповідності до вимог, встановлених ст.256 КУпАП, уповноваженим на такі дії працівником поліції, у спосіб, з підстав та з дотриманням порядку, встановлених законом. 
Під час розгляду справи апеляційним судом не здобуто будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що поліцейський - інспектор СРПП Тячівського ВП ГУ НП в Закарпатській області Федурця О.В. був упередженим при складанні протоколу щодо ОСОБА_1 , і що в нього були підстави фальсифікувати такий. 
Доводи ОСОБА_1 про те, що транспортним засобом він не керував та можливість підтвердження цих обставин свідком ОСОБА_3 , апеляційний суд до уваги не бере й розцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності, оскільки вони не узгоджуються з іншими об`єктивними доказами у справі, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 №389445 від 09.07.2020 та даними постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії БАБ №348428 від 09.07.2020, згідно якої ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, саме за те, що керував транспортним засобом 09.07.2020 о 04 год. з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби та не пред`явив для перевірки страховий поліс. 
Наведеними вище доказами підтверджується, що ОСОБА_1 в порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Також судом апеляційної інстанції за клопотанням сторони захисту неодноразово вживались заходи для виклику автора протоколу про адміністративне правопорушення – інспектора Федурця О.В., однак такий в судові засідання не з`являвся. Окрім того, захисник – адвокат Чейпеш Р.І. в своїх заявах не наполягав і на подальшому допиті в якості свідка громадянина ОСОБА_3 та, не з`явившись в чергове судове засідання, не довів про необхідність допиту вказаної особи в якості свідка. 
Окрім того, відсутність в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відеозапису з нагрудної камери поліцейського, на що посилається ОСОБА_1 , не свідчить про відсутність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині слід визнати необгрунтованими. 
Доводи ОСОБА_1 про те, що протокол про адміністративне правопорушення та висновок медичного огляду №220 від 09.07.2020 суперечить вимогам ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції також не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки будь-яких відомостей щодо наявності порушення під час проходження правопорушником медичного огляду, які б були підставою для визнання недійсним висновку не встановлено. 
Апеляційний суд неодноразово звертав у своїх рішеннях увагу на те, що лікар медичного закладу самостійно, у відповідності до вимог Інструкції проводить медичний огляд обстежуваної особи та застосовує різні методи дослідження з метою виявлення стану алкогольного або наркотичного сп`яніння і на підставі сукупності отриманих даних, оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, як особа яка має спеціальні знання та кваліфікацію і несе правову відповідальність за правильність свого висновку.

-6-

Доводи ОСОБА_1 , викладені в апеляційній скарзі, щодо не невірного зазначення у висновку року його народження не спростовують факту перебування його в стані алкогольного сп`яніння. 
Частково слушними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 з приводу того, що працівниками поліції не було в повній мірі дотримано вимоги ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, але висновків суду, наведених в оскаржуваній постанові вони не спростовують з огляду на наступне.
Матеріали справи не містять відомостей на підтвердження того, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, те що він відмовився від проходження такого огляду, або був не згідний з результатами його проведення.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не відмовився від проходження такого огляду в спеціалізованому медичному закладі та пройшов його.
Даних з приводу оскарження дій працівників поліції у порядку ст.267 КУпАП з приводу недотримання ними вказаної процедури апеляційному суду не надано.
Системний аналіз положень ст.266 КУпАП вказує на те, що огляд водія в спеціалізованому медичному закладі проводиться в разі незгоди водія з проведенням такого огляду поліцейськими, або у разі незгоди із результатами його проведення поліцейськими.
Отже, законодавець передбачив додаткові гарантії для особи бути оглянутою в спеціалізованому медичному закладі фаховим спеціалістом, пройти додаткові медичні обстеження в разі, якщо особа не довіряє проведення такого огляду працівниками поліції із застосуванням спеціального технічного засобу або незгодна із його результатами.
Тобто результатами огляду, проведеного у спеціалізованому медичному закладі, можливо спростувати результати огляду, проведеного на місці зупинки.
З огляду на наведене апеляційний суд приходить до висновку, що неповне дотримання працівниками поліції процедури направлення особи до спеціалізованого медичного закладу в даному випадку не є підставою для визнання недопустимим доказом безпосередньо висновку щодо результатів медичного огляду, який було за згодою водія проведено у спеціалізованому медичному закладі.
Інших доводів, які б заслуговували на увагу і підтверджували позицію ОСОБА_1 щодо незаконності постанови судді місцевого суду та наявності підстав для закриття провадження у справі, в апеляційній скарзі не наведено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин події та не спростовують доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у нез`ясуванні судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді, і такі відхиляються.
Також судом першої інстанції з урахуванням вимог ст.33 КУпАП, зокрема, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника та обставин справи, правильно вирішено питання про кваліфікацію діянь ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП і накладено стягнення у відповідності до санкції, зазначеного закону.

-7-

Порушень вимог закону, які б ставили під сумнів доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та необґрунтованість накладеного на нього адміністративного стягнення, не вбачається, відтак постанова суду є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
При прийнятті рішення враховуються положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; ст. 294 КУпАП у частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що суд, за відсутності обґрунтованих клопотань, не вправі самостійно витребовувати докази, викликати будь-яких свідків, тощо; те, що стороною захисту не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та могли б слугувати підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 24.09.2020 щодо ОСОБА_5 ,- без змін.
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя: