Справа № 461/1258/22                                Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б. 
Провадження № 22-ц/811/931/22                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
секретаря: Колич Х.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Галицького районного суду м.Львова  від 29 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору – Державного виконавця Шевченківського відділу ДВС у м.Дніпрі Південно – Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Ковтюх Єлизавети Євгенівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Ідея Банк», в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2143, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 29.11.2017 щодо звернення стягнення заборгованості за Кредитним договором № 270.215.72239 від 08.11.2016 в розмірі 31 768,72 грн. на користь ПАТ «Ідея Банк».
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29.11.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис № 2143 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором № Z70.215.72239 від 08.11.2016 в розмірі 31 768,72 грн. Позивач зазначила, що кредитний договір № Z70.215.72239 від 08.11.2016, на підставі якого вчинявся оскаржуваний виконавчий напис, був укладений у простій письмовій формі без відповідного нотаріального посвідчення, а тому Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено нотаріальний напис з порушенням Постанови КМ від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Окрім того, позивач стверджує, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, відтак у останнього були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Просила позов задовольнити.
Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 23 березня 2022 року позов задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2143, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 29 листопада 2017 року щодо звернення стягнення заборгованості за Кредитним договором № 270.215.72239 від 08 листопада 2016 року в розмірі 31 768 (тридцять одна тисяча сімсот шістдесят вісім) гривень 72 (сімдесят дві) копійок на користь ПАТ «Ідея Банк».
Стягнуто з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1488 грн. 60 коп.
Стягнуто з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 5700 гривень 00 копійок витрат на правову допомогу.
Рішення суду в апеляційному порядку оскаржило АТ «Ідея Банк».
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Звертає увагу на те, що відзив на позовну заяву позивача був скерований AT «Ідея Банк» 26.03.2022, тобто з дотриманням п`ятнадцятиденного строку, однак 29.03.2022 Галицьким районним судом м.Львова передчасно було винесено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Згідно трекінгу відправлень «Укрпошти» відзив на позовну заяву було вручено за довіреністю 29.03.2022, а тому AT «Ідея Банк», вважає, що клопотання про застосування строків позовної давності подано до ухвалення судом рішення, однак таке не було враховано при його винесенні. Також не погоджується з висновком суду щодо стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Вважає, таку суму неспівмірною із складністю даного судового спору, а обсяг наданих послуг позивачем не доведений, у зв`язку з чим витрати на професійну правничу допомогу у справі повинні бути зменшені до нуля. Просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Учасники справи у судове засідання апеляційної інстанції не з`явились про причини неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності, а фіксування судового процесу згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.
Судом встановлено, що 08 листопада 2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Z70.215.72239.
Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_1 отримала кредитні кошти в розмірі 12 787,11 грн.
29 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис № 2143 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором № Z70.215.72239 в розмірі 31768,72 грн. (а.с.21).
11 січня 2018 року за виконавчим написом № 2143 від 29 листопада 2017 року Державним виконавцем Шевченківського відділу ДВС у м.Дніпрі Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Науменком В.Ю. відрито виконавче провадження № 55505090 (а.с.15).
В межах виконавчого провадження № 55505090 державним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.17-20).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (стаття 15 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).
Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.
Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі – Порядок вчинення нотаріальних дій).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису – це нотаріальна дія (пункт 19 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У частині першій статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (в редакції діючій на час вчинення оспорюваного виконавчого напису).
Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі – Перелік документів).
Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:
«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин
2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.
Для одержання виконавчого напису додаються:
а) оригінал кредитного договору;
б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».
 Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».
Зазначене вище дає підстави для визнання виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 2143, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 29 листопада 2017 року, таким, що не підлягає виконанню, оскільки оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, а серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, оригінал нотаріально посвідченого договору за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній.
За таких обставин, районний суд прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову. 
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачкою було пропущено строк звернення до суду із даним позовом не заслуговують на увагу, оскільки апелянтом не надано доказів щодо отримання ОСОБА_1 постанов про відкриття виконавчого провадження від 11 січня 2018 року та про арешт майна боржника від 15 січня 2018 року.
Колегія суддів також погоджується із рішенням суду в частині розподілу судових витрат з огляду на таке. 
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову сплачений ОСОБА_1 судовий збір при подачі позову в розмірі 992,40 грн., а також судовий збір, сплачений за подання заяви про забезпечення позову, в розмірі 496,20 грн. підлягає стягненню в її користь з відповідача.
Вирішуючи питання щодо стягнення з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 5700 грн, районний суд обґрунтовано виходив з того що зазначений розмір витрат є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг, та підтверджується поданими Леденьовою С.Г. доказами. 
Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. 
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення – без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» залишити без задоволення.
Рішення Галицького районного суду м.Львова  від 29 березня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено: 18.11.2022

Головуючий                                                        
Судді