ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
01 вересня 2022 року           справа №200/9337/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від  15 лютого 2022 року у справі  №200/9337/21 (головуючий І інстанції Зеленов А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                        ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням змінених позовних вимог (а.с.131-132) просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача б/н від 23 червня 2021 року про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003 року та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991 року;
-зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 Закону №1058 та ст. 14 Закону №1788 року, зарахувавши до пільгового стажу на підземних роботах за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди його роботи на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» з 22.05.2000 року по 30.08.2000 року, з 18.12.2000 року по 05.04.2001 року, з 20.10.2004 року по 16.05.2005 року, з 01.01.2012 року по 13.02.2012 року та періоди навчання в Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1998 року по 21.05.2000 року, з 31.08.2000 року по 17.12.2000 року, з 06.04.2001 року по 30.05.2001 року;
-зарахувати до страхового стажу періоди роботи на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2010 року по 31.10.2010 року та з 01.04.2018 року по 10.06.2021 року, з урахуванням заробітної плати відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма-ОК-5); 
-зарахувати до страхового та пільгового на підземних роботах за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи на підприємстві ВАТ «Шахта «Нагорна» з 09.10.2002 року по19.10.2004 року та з 02.06.2005 року по 30.09.2007 року;
- зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача за Списком № 1 по ст. 14-25 періоди його роботи: з 18.12.2000 року по 12.03.2001 року, з 13.03.2001 року по 22.03.2001 року, з 27.06.2001 року по 22.09.2002 року, з 09.10.2002 року по 15.06.2003 року, з 23.07.2003 року по 04.05.2004 року, з 20.10.2004 року по 16.05.2005 року, з 01.11.2006 року по 30.11.2006 року, з 01.06.2007 року по 30.09.2007 року, з 09.10.2007 року по 10.06.2021 року у пропорції кожний повний рік робіт як 1 рік за 3 місяці з урахуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення».
В обґрунтування позову зазначив, що звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058 та ст.14 Закону №1788, надав всі необхідні документи.
Однак, пенсійний орган відмовив в призначенні пенсії на пільгових умовах в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 25 років. При цьому до пільгового стажу та до страхового стажу позивача протиправно не зараховано спірні періоди, оскільки, на думку відповідача, технікум не відноситься до професійно-технічного навчального закладу, позивач перебував у відпустках без збереження заробітної плати та відрядженні, підприємства не сплачували єдиний соціальний внесок.
Рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії порушує конституційні права позивача.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від  13 грудня 2021 року позов задоволено частково.
З урахуванням ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 15.02.2022 року:
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 057250003483 від 22 червня 2021 року про відмову в призначенні пенсії незалежно від пенсійного віку ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.06.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003 р. та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні про те, що підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» з 22.05.2000 року по 30.08.2000 року, з 18.12.2000 року по 05.04.2001 року, з 20.10.2004 року по 16.05.2005 року, з 01.01.2012 року по 13.02.2012 року та періоди навчання в Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1998 року по 21.05.2000 року, з 31.08.2000 року по 17.12.2000 року, з 06.04.2001 року по 30.05.2001 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2010 року по 31.10.2010 року та з 01.04.2018 року по 10.06.2021 року, з урахуванням заробітної плати відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, зарахувавши до страхового стажу та пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання судових витрат по справі.
Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 лютого 2022 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.06.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003 р. та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні про те, що підлягають зарахуванню до страхового та пільгового стажу на підземних роботах за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи ОСОБА_1 на підприємстві ВАТ Шахта Нагорна з 09.10.2002 року по 19.10.2004 року та з 02.06.2005 року по 30.09.2007.
Не погодившись з додатковим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та прийняти  постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
З огляду на положення Закону №1058 для зарахування періодів роботи позивача на підприємстві «Шахта «Нагорна» з 09.10.2002 року по 19.10.2004 року та з 02.06.2005 року по 30.09.2007 року до страхового стажу необхідно надати довідку, яка підтверджує сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації.
Позивач не надав документів, які підтверджують сплату страхових внесків до ПФ РФ підприємством у спірні періоди, тому ці періоди відповідач правильно не врахував  до страхового стажу позивача.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від  13 грудня 2021 року позов задоволено частково.
З урахуванням ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 15.02.2022 року:
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 057250003483 від 22 червня 2021 року про відмову в призначенні пенсії незалежно від пенсійного віку ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.06.2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 від 09.07.2003 р. та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні про те, що підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» з 22.05.2000 року по 30.08.2000 року, з 18.12.2000 року по 05.04.2001 року, з 20.10.2004 року по 16.05.2005 року, з 01.01.2012 року по 13.02.2012 року та періоди навчання в Селидівському гірничому технікумі з 01.09.1998 року по 21.05.2000 року, з 31.08.2000 року по 17.12.2000 року, з 06.04.2001 року по 30.05.2001 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2010 року по 31.10.2010 року та з 01.04.2018 року по 10.06.2021 року, з урахуванням заробітної плати відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, зарахувавши до страхового стажу та пільгового стажу на підземних роботах за Списком №1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання судових витрат по справі.
27 січня 2022 року до суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення, в обґрунтування якої позивач зазначив, що при ухваленні рішення судом не вирішено питання щодо позовних вимог в частині зарахування до страхового та пільгового стажу на підземних роботах за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058 та ст. 14 Закону №1788 періоди роботи на підприємстві ВАТ Шахта Нагорна з 09.10.2002 року по19.10.2004 року та з 02.06.2005 року по 30.09.2007 року.
Лист Головного управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області №0500-1502-8/27075 від 02.07.2021 свідчить, що 23.06.2021 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі ч. 3 ст.114 Закону №1058 в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 25 років.
Відповідно до наданих позивачем документів страховий стаж складає 17 років 09 місяців 19 днів. Пільговий стаж за Списком №1 складає 14 років 09 місяців 19 днів. До страхового та пільгового стажу не зараховані періоди роботи, зокрема,  з 09.10.2002 року по 19.10.2004 року та з 02.06.2005 року по 30.09.2007 року на підприємстві ВАТ «Шахта «Нагорна» через відсутність довідок, які підтверджують сплату страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації.
Відповідно до записів у трудовій книжці позивача він  у спірні періоди:
-з 09.10.2002 року прийнятий на посаду гірником очисного вибою 5 розряду дільниці по видобутку вугілля №2 під з повним робочим днем під землею на підприємстві ВАТ «Шахта «Нагорна» (наказ про прийняття від 09.10.2002 року №96-к);
-з 23.07.2003 року переведений гірником очисного вибою 5 розряду дільниці по видобутку вугілля з повним робочим днем під землею (наказ від 28.07.2003 року № 70-к);
-з 05.05.2004 року переведений гірничим майстром дільниці по видобутку вугілля з повним робочим днем під землею (наказ від 03.06.2004 року № 44-к)
-з 15.01.2005 року звільнений за закінченням терміну трудового договору (наказ від 05.07.2004 року № 52-к);
-з 02.06.2005 року прийнятий гірничим майстром дільниці по видобутку вугілля №1 з повним робочим днем під землею на підприємство ВАТ «Шахта «Нагорна» ( наказ від 03.06.2005 року № 82-к);
-з 01.09.2005 року призначений виконуючим обов`язки начальника дільниці шахтного транспорту з повним робочим днем під землею (наказ від 02.09.2005 року №150-к);
-з 25.08.2006 року переведений гірничим майстром дільниці вентиляції та техніки безпеки з повним робочим днем під землею (наказ № 152-к від 25.08.2006 року);
-з 01.11.2006 року переведений гірником очисного вибою 5 розряду дільниці по видобутку вугілля з повним робочим днем під землею;
-з 01.12.2006 року переведений виконуючим обов`язки гірничого майстра дільниці по видобутку вугілля №2 з повним робочим днем під землею (наказ від 02.12.2006 року № 217-к);
-з 01.06.2007 року переведений гірником очисного вибою 5 розряду дільниці по видобутку вугілля №1 з повним робочим днем під землею (наказ від 21.05.2007 року № 196-к);
-з 30.09.2007 року звільнений у зв`язку із закінчення строку трудового договору (наказ від 22.05.2007 року № 202-к)/а.с.15-16/.
Згідно пільгової довідки від 04.05.2007 №7/124, виданої Відкритим акціонерним товариством «Шахта «Нагорна» ОСОБА_1 працював на даному підприємстві на різних посадах з повним робочим днем під землею з 09.10.2002 року по 15.01.2005 року та з 02.06.2005 року по 30.09.2007 року/а.с. 26/.
Крім того, в матеріалах справи наявне страхове свідоцтво державного пенсійного страхування Російської Федерації №134-010-199-96, виданого на ім`я ОСОБА_1 (а.с.17).
Оцінка суду.
Згідно частин першої та другої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Як свідчать матеріали справи, в рішенні  від 13 грудня 2021 року судом не вирішено питання щодо зарахування до страхового та пільгового стажу на підземних роботах за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058 та ст. 14 Закону №1788 періоди роботи на підприємстві ВАТ Шахта Нагорна з 09.10.2002 року по 19.10.2004 року та з 02.06.2005 року по 30.09.2007 року.
Пенсійним органом визнаються документи, які надані позивачем на підтвердження пільгового характеру роботи на підприємстві ВАТ Шахта Нагорна з 09.10.2002 року по 19.10.2004 року та з 02.06.2005 року по 30.09.2007 року, та не заперечується  їх достовірність.
Відповідач відмовляється зарахувати спірний період часу роботи позивача на підприємстві ВАТ Шахта Нагорна через відсутність доказів, які підтверджують сплату підприємством страхових внесків до Пенсійного фонду Російської Федерації.
Згідно статті 7 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993, питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та двосторонніми угодами в цій галузі.
Пріоритет міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлюється Законом України «Про міжнародні договори України».
Частина перша статті 19 цього Закону під назвою «Дія міжнародних договорів України на території України» передбачає, що «чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства», а ч.2 цієї статті встановлює правило, згідно з яким «якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору».
Це твердження ґрунтується також на ст. 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів 1969 року, учасницею якої є Україна: «...учасник не може посилатись на положення свого внутрішнього права як на виправдання для невиконання ним договору».
Відповідно до Угоди «Про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», яка набрала законної сили 13.03.1992 статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, підписаної 13.03.1992, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць Угоди та членів їх сімей здійснюється за нормами законодавства держави, на території якого вони проживають.
Згідно зі статтею 6 зазначеної Угоди від 13.03.1992 призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільговій основі і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої із цих країн, а також на територіях колишнього СССР за час до вступу в силу даної Угоди (пункти 1, 2 статті 6).
Відповідно статті 5 дія Угоди поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян які встановлені або будуть встановлені законодавством держав учасниць Угоди.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах, враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, зокрема Російської Федерації.
Час роботи на території держав-учасниць держав-учасниць вказаної Угоди ( в тому числі Російської Федерації) враховується до стажу, що дає право на призначення пенсії за Списками №» 1 та № 2 за умови підтвердження пільгового стажу належно оформленою ( відповідно до вимог вищезазначеної постанови ) уточнюючою довідкою.
Законом України від 11.07.1995 №290/95-ВР ратифіковано «Угоду про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів» В силу другої-третьої статті 4 даної Угоди, трудовий стаж, включаючи стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами. При виїзді трудящого мігранта з Сторони працевлаштування, працедавцем(наймачем) видається йому довідка або інший документ, що містить відомості про тривалість роботи і заробітної плати помісячно.
Водночас, згідно абзацами 2 та 3 статті 6 «Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації » про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993, передбачено, що трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбулась трудова діяльність.
Сторонами визнаються дипломи, свідоцтва та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.
Тобто, якщо певний період роботи особи на території РФ згідно з законодавством цієї держави повинен обчислюватися на пільгових підставах, то в такому ж порядку цей стаж повинен враховуватися щодо цієї людини і в Україні. Таким чином, стаж позивача має бути обчислений згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність особи.
Крім того апеляційний суд зазначає наступне.
На підставі статті 20  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Таким чином, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від його фінансового стану.
Отже, несвоєчасне виконання підприємством обов`язку по своєчасній сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України фактично позбавило позивача соціальної захищеності, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування пенсійним органом до страхового стажу особи при призначенні пенсії періоду її роботи, відносно яких відсутні відомості про сплату страхових внесків.
Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії позивачу за спірний період не є підставою для позбавлення позивача права на призначення йому пенсії.
В контексті викладеного, суд вважає, що періоди пільгової роботи позивача на ВАТ «Шахта «Нагорна»  за спірний період підтверджено належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи, а відсутність відомостей про сплату страхових внесків до ПФ РФ не є підставою для врахування спірних періодів роботи позивача до пільгового стажу.
Відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року,  в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Згідно пункту 4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Отже, дії відповідача стосовно направлення запиту та перевірки інформації, поданої для призначення пенсії, передбачені законодавством та належать до компетенції відповідача. 
При цьому,  довідки на підтвердження пільгового характеру роботи позивача  видані не офіційним органом влади іноземної держави, а її господарюючим суб`єктом, який знаходиться поза межами юрисдикції відповідних органів України, через що відповідач може мати обґрунтовані сумніви щодо відповідності змісту такої довідки та вживати передбачені законом заходи щодо їх перевірки.
Однак, наявність сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої мають бути встановлені обставини, які перешкоджають врахуванню вказаних вище довідок. При цьому, виключно встановлення факту подання недостовірних відомостей, а не виникнення сумнівів і проведення перевірки, є підставою для не врахування довідок.
Проведення відповідачем перевірки довідок, наданих позивачем не може нівелювати відомості самих довідок, оформлених належним чином, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу та одержаної заробітної плати. 
Між тим, матеріали справи не містять доказів, що відповідачем здійснено будь-які дії щодо складання та направлення до підприємства, на якому працював позивач, актів-перевірки, як і не містять доказів, що відповідач звертався з запитом до Пенсійного фонду Російської Федерації.
Таким чином, незважаючи на встановлений строк подання додаткових документів, всупереч приписам Порядку 22-1 в частині подання у тримісячний строк з дня прийняття заяви відсутніх документів, відповідачем 22 червня 2021 року протиправно прийнято  рішення про відмову в призначенні пенсії.
При цьому відповідачем жодним чином не доведено того факту, що ВАТ «Шахта «Нагорна»  не здійснювались відповідні відрахування з заробітку позивача.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що відповідачем не встановлено факту подання позивачем документів, які містять недостовірні відомості, а періоди роботи позивача в ВАТ «Шахта «Нагорна», зазначені у наданих довідках, узгоджуються із записами в трудовій книжці позивача, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про зарахування до страхового та пільгового стажу на підземних роботах за Списком № 1, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058 та ст. 14 Закону №1788, періоди роботи ОСОБА_1 на підприємстві ВАТ «Шахта «Нагорна» з 09.10.2002 року по 19.10.2004 року та з 02.06.2005 року по 30.09.2007.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки додаткове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення  та скасування  рішення суду першої інстанції не вбачається.
Як визначено пунктом  3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5  статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених  п.2 ч.5  ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від  15 лютого 2022 року у справі  №200/9337/21 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від  15 лютого 2022 року у справі  №200/9337/21 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 01 вересня 2022 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.     
Повне судове рішення складено 01 вересня 2022 року.

Головуючий суддя                                                                                     І.Д. Компанієць   

Судді                                                                                             А.В. Гайдар

                                                                                                                   Е.Г. Казначеєв