ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 р. 	Справа № 440/2397/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.04.2022, головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава, м. Полтава  по справі № 440/2397/22
за позовом               ОСОБА_1  
до              Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області                      
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області 13 позачергової сесії 8 скликання від 11.11.2021 "Про відмову у затвердженні проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок" в частині відмови громадянину ОСОБА_1 у затвердженні проекту  землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що розташована на території Новаківської сільської ради Лубенського району Полтавської області за межами населених пунктів, площею 2,0000 га, кадастровий номер 5322885100:03:005:0047 за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства;
- зобов`язати Лубенську міську раду Лубенського району Полтавської області затвердити проект землеустрою та передати у власність позивачу  земельну ділянку, що розташована на території Новаківської сільської ради Лубенського району Полтавської області за межами населених пунктів, площею 2,0000 га, кадастровий номер 5322885100:03:005:0047 за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.04.2022  позов  задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано пункт 2 рішення Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області 13 позачергової сесії 8 скликання від 11 листопада 2021 року "Про відмову у затвердженні проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок", яким відмовлено ОСОБА_1 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що розташована за межами с. Пишне Лубенського району, площею 2,0 га, кадастровий номер 5322885100:03:005:0047, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.
Зобов`язано Лубенську міську раду Лубенського району Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.10.2021 (вх.№0111/6454) щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Новаківської сільської ради Лубенського району Полтавської області за межами населених пунктів (кадастровий номер 5322885100:03:005:0047),  з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Стягнуто на користь ОСОБА_1  судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення в частині задоволення позову та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що згідно витягу спірна земельна ділянка є державною власністю, однак такою вона стала з дати реєстрації у Державному земельному кадастрі, а такою датою зазначено 14.10.2014, тобто майже через рік після того, як був виданий наказ від 05.11.2013, проте суд першої інстанції не з`ясував на підставі чого земельна ділянка була зареєстрована в 2014 році, адже для цього потрібно було прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки, комусь його виготовити, затвердити та зареєструвати ділянку, як об`єкт цивільних правовідносин. 
На думку представника відповідача, земельна ділянка, на яку претендує позивач, належить до земель, переданих у колективну власність Сільськогосподарському підприємству "Зоря" Новаківською сільською Радою народних депутатів Лубенського району Полтавської області, відповідно до рішення Новаківської сільської ради народних депутатів від 30 квітня 1996 року, що підтверджується Державним актом на право колективної власності на землю серії ПЛ-11 від 14 травня 1996 року.
Якщо землі колективної власності не були повернуті до земель державної чи комунальної власності і право власності на них підтверджується державним актом на право колективної власності на землю, розпорядження такими землями не належить до компетенції жодного органу місцевого самоврядування чи виконавчої влади, визначеного статтею 122 Земельного кодексу України, а землі залишаються у колективній власності. Так, державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ-11 від 14 травня 1996 року є належним доказом, що підтверджує право колективної власності на обрану позивачем земельну ділянку.
На переконання представника відповідача у Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області відсутні повноваження розпоряджатись такою земельною ділянкою, в тому числі і надавати дозвіл на розробку землевпорядної документації для подальшої передачі такої ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Доказів, які б підтверджували припинення права власності на землю на підставі Державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ-11 від 14 травня 1996 року, позивачем не надано.
При цьому пунктом 7 Розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року, встановлено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.
Представник відповідача зазначає, що зміни, які відбулись у земельному законодавстві після видачі Державного акту на право колективної власності на землю, відсутність у новому законодавстві колективної форми власності, не можуть бути підставою для припинення колективної власності на землю. Отже, зважаючи на те, що обрана позивачем земельна ділянка на дату прийняття Головним управлінням Держземагенства у Полтавській області наказу від 05.11.2013 належала до земель колективної власності воно не мало права нею розпоряджатися.
Відмовляючи у затвердженні проекту землеустрою, відповідач, прямо в своєму рішенні, зазначив з яких саме мотивів він відмовив позивачу у задоволенні її клопотання, а саме порушенням вимог статті 122 Земельного кодексу при видачі наказу Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 05.11.2013 № ПЛ/53228851:03:005/00000165.
Позивач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача.   
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що наказом Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 05.11.2013 №ПЛ/5322885100:03:005/00000165 "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розташованої за межами населеного пункту на території Новаківської сільської ради Лубенського району зі східної сторони с. Пишне, орієнтовною площею 2,0 га земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с. 13).
На замовлення позивача ПП "Алан-зем" розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га   ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Новаківської сільської ради Лубенського району Полтавської області за межами населених пунктів (кадастровий номер 5322885100:03:005:0047).
Висновком про розгляд документації із землеустрою проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Новаківської сільської ради Лубенського району Полтавської області за межами населених пунктів (кадастровий номер 5322885100:03:005:0047) погоджений експертом державної експертизи. Строк дії висновку необмежений. 
14.10.2014 земельну ділянку загальною площею 2,0000 га на території Новаківської сільської ради Лубенського району Полтавської області за межами населених пунктів, форма власності - державна власність, зареєстровано у Державному земельному кадастрі за кадастровим номером 5322885100:03:005:0047, про що свідчить витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-9900776772021 від 25.06.2021.
ОСОБА_2 звернувся до Лубенської міської ради із заявою від 01.10.2021 (вх.№0111/6454 від 01.10.2021), в якій просив затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у його власність площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території Новаківської сільської ради Лубенського району Полтавської області за межами населених пунктів (кадастровий номер 5322885100:03:005:0047). До вказаної заяви додав копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та оригінали проекту землеустрою та наказу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою (а.с. 12).  
В результаті розгляду поданих матеріалів відповідно до статей 12, 83, 118, 122, 125 Земельного кодексу України, статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" пунктом 2 рішення позачергової 13 сесії 8 скликання Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 11.11.2021 "Про відмову у затвердженні проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок" відмовлено у затвердженні проекту землеустрою громадянину ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки, що розташована за межами с. Пишне Лубенського району, площею 2,0 га, кадастровий номер 5322885100:03:005:0047, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, у зв`язку з порушенням вимог статті 122 Земельного кодексу України при наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою (наказ Головного управління Держземагентства у Полтавській області від 23.10.2013 №ПЛ/53228851:03:005/00000121) (а.с. 19).  
Вважаючи протиправним пункт 2 рішення позачергової 13 сесії 8 скликання Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 11.11.2021 "Про відмову у затвердженні проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок", позивач звернувся до суду з цим позовом про його скасування.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено, що Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Новаківської сільської ради Лубенського району Полтавської області за межами населених пунктів не відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову, з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Правовідносини у сфері набуття права власності на землю, у тому числі через проведення земельних торгів, врегульовані Земельним кодексом України №2768-ІІІ від 25 жовтня 2001 року (далі - ЗК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частин першої - третьої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною сьомою статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
За приписами частин дев`ятої - десятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
У свою чергу порядок не/затвердження документації із землеустрою визначений статтею 186 ЗК України /у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення/.
Згідно з пунктом 6 частини третьої статті 186 ЗК України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Частинами восьмою - десятою статті 186 ЗК України встановлено, що підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.
Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, іншим суб`єктам, визначеним цією статтею, при погодженні та затвердженні документації із землеустрою забороняється вимагати:
додаткові матеріали та документи, не включені до складу документації із землеустрою, визначеного Законом України "Про землеустрій";
надання погодження документації із землеустрою будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами чи організаціями, погодження яких не передбачено цією статтею;
проведення будь-яких обстежень, експертиз чи робіт.
Кожен орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, інший суб`єкт, визначений цією статтею, розглядає та погоджує документацію із землеустрою самостійно та незалежно від погодження такої документації іншими органами.
Висновок (рішення) органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, іншого суб`єкта, визначеного цією статтею, щодо відмови у погодженні або затвердженні документації із землеустрою має містити вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію. Повторна відмова у погодженні або затвердженні документації із землеустрою допускається лише у разі, якщо розробник не усунув недоліки, зазначені у попередньому висновку (рішенні), а також якщо підстава для відмови виникла після надання попереднього висновку (рішення). Повторна відмова у погодженні або затвердженні не позбавляє розробника документації із землеустрою права усунути недоліки такої документації та подати її на погодження або затвердження.
Колегія суддів вважає, що підставою для відмови у затвердженні документації із землеустрою Земельний кодекс України визначає невідповідність положень документації із землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації. Також Земельний кодекс України встановлює обов`язок відповідного органу місцевого самоврядування у рішенні про відмову у затвердженні проекту землеустрою вказувати вичерпний перелік недоліків документації із землеустрою з описом змісту недоліку та посиланням на відповідні норми законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, затверджену документацію із землеустрою або містобудівну документацію.
У відповідності до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.
Згідно з частинами першою та другою статті 59 цього Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
Отже, розпорядчий індивідуальний правовий акт про надання земельної ділянки у користування або відмову у наданні оформлюється рішенням ради.
З матеріалів справи вбачається, що 11 листопада 2021 року за наслідками розгляду заяви позивача від 01 жовтня 2021 року (вх.№0111/6454 від 01.10.2021) позачерговою 13 сесією 8 скликання Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області прийнято рішення "Про відмову у затвердженні проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок", пунктом 3 якого відмовлено у затвердженні проекту землеустрою позивачу щодо відведення земельної ділянки, що розташована за межами с. Пишне Лубенського району, площею 2,0 га, кадастровий номер 5322885100:03:005:0047, за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства у зв`язку з порушенням вимог статті 122 Земельного кодексу України при наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою (наказ Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 23.10.2013 №ПЛ/53228851:03:005/00000121).
Дослідивши оскаржуване рішення від 11 листопада 2021 року, колегія суддів зауважує, що належних та допустимих доказів на підтвердження обставин (фактів) порушення вимог статті 122 Земельного кодексу України при наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою (наказ Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 23.10.2013 №ПЛ/53228851:03:005/00000121) до суду не надано.
Доводи апеляційної скарги відповідача, стосовно того, що наказ Головного управління Держземагенства у Полтавській області від 05.11.2013 № ПЛ/53228851:03:005/00000165, є протиправним та оскаржений Лубенською міською радою Лубенського району Полтавської області до Полтавського окружного адміністративного суду, справа № 440/3352/22, колегія суддів не бере до уваги виходячи з наступного. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року у справі № 440/3352/22 позовну заяву повернуто позивачу. Повертаючи позовну заяву позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до суду протягом встановленого законом строку їх оскарження, а наведені позивачем обставини не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2022 у справі № 440/3352/22 апеляційну скаргу Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області - залишено без задоволення. Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 20.04.2022 по справі № 440/3352/22 - залишено без змін. Суд апеляційної інстанції не погодився із доводами апеляційної скарги Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області про те, що позивач лише 01 жовтня 2021 року дізнався про винесення оскаржуваного наказу "Головного управління Держземагенства у Полтавській області №ПЛ/5322885100:03:005/00000165 від 05 листопада 2013 року "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", оскільки позивач, як розпорядник спірною земельною ділянкою з 27 травня 2021 року, зобов`язаний був володіти інформацією стосовно неї, в тому числі документально підтвердженою та зроблено висновок, що позовна заява подана із пропущенням шестимісячного строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України. 
Отже, колегія суддів вважає, що відповідачем не доведено, що Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Новаківської сільської ради Лубенського району Полтавської області за межами населених пунктів не відповідає вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що пункт 3 оскаржуваного рішення позачергової 13 сесією 8 скликання Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 11 листопада 2021 року "Про відмову у затвердженні проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок" є протиправним та підлягає скасуванню як необґрунтований та недоведений відповідними доказами. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.04.2022 по справі № 440/2397/22 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.  
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 18.04.2022 по справі № 440/2397/22 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський 	
Судді	   	З.О. Кононенко    О.М. Мінаєва