Справа № 132/1272/22
Провадження № 22-ц/801/1879/2022
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Аліменко Ю. О.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року	Справа № 132/1272/22	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого: Копаничук С.Г.
Суддів: Оніщука В.В., Голоти Л.О.
учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 , 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниці апеляційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення  Калинівського районного суду Вінницької області від 30.08.2022 року, постановленого у приміщенні того ж суду під головуванням судді Аліменко Ю.О., у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-
В с т а н о в и в :
У червні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів. Вказав, що судовим наказом Калинівського районного суду Вінницької області від 16.05.2022 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 12.05.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що при винесенні вищевказаного судового наказу суд не врахував його сімейний стан, оскільки з 20.03.2020 він перебуває у іншому шлюбі із ОСОБА_4 та на його утриманні знаходиться донька від цього шлюбу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також непрацездатний батько пенсійного віку ОСОБА_6 . Крім того, оскільки він не має постійного місця роботи то визначена судом 1/4 частка стягуваних із нього аліментів рахується від середньомісячної заробітної плати по регіону та становить більше 3000 грн, що ставить його у вкрай скрутне матеріальне положення. 
Враховуючи вищевикладене, просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 до 1/8 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20.06.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 30.08.2022 року у задоволенні позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права , просив рішення суду скасувати, а у справі постановити нове – про задоволення його позовних вимог. Вказав, що при винесенні судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), суд був позбавлений можливості дослідити його матеріальне та сімейне становище, а у заві про видачу судового наказу ОСОБА_1 не вказала про те, що на його утриманні перебуває малолітня дитина від іншого шлюбу. Висновок суду про те, що наявність на його утриманні ще однієї дитини не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, є помилковим та суперечить вимогам ч. 1 ст. 192 СК України. Зазначив, що постановою Харківського апеляційного суду від 21.04.2020 року у цивільній справі №640/6145/19 встановлено, що народження у платника аліментів іншої дитини, яку він відповідно до закону зобов`язаний утримувати, свідчить про погіршення його фінансового стану. Крім того, судом безпідставно не враховано, що на його утриманні також перебуває непрацездатний батько пенсійного віку. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає рішення суду законним і обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними. 
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду у справі про зменшення розміру аліментів, колегією суддів вирішено розглядати дану справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.
Суд встановив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.09.2011 по 23.05.2019 та мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судовим наказом Калинівського районного суду Вінницької області від 16.05.2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 12.05.2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 6).
20.03.2020 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 (а.с. 7), від якого мають дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8). 
ОСОБА_4 з 16.09.2020 року працює в Вінницькій приватній гімназії «Дельфін», у даний час займає посаду вихователя дошкільного навчального закладу, розмір її доходу за період з 01.12.2021 по 31.05.2022 року становив 57 757,77 грн (а.с.11).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що зменшення встановленого раніше судом розміру аліментів можливе за умови зміни матеріального або сімейного становища платника або одержувача аліментів. Оскільки на час звернення до суду з позовом позивач не довів належними, допустимими та достатніми доказами суттєву зміну у нього матеріального або сімейного стану з часу винесення судом наказу про стягнення з нього аліментів, що впливало б на неможливість їх сплати, а сам факт народження у позивача другої дитини від іншого шлюбу не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини від першого шлюбу, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. 
Колегія суддів вважає, що суд вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові з підстав недоведеності позивачем своїх вимог.
Доводи апеляційної скарги про помилковість висновку суду про те, що наявність у позивача ще однієї дитини не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, не заслуговують на увагу. 
Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від  заробітку (доходу) її матері, батька(ст. 183 цього Кодексу)  або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. 
Згідно із ч. 1 ст.183 СК України  частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
 Відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки він створив нову сім`ю, у нього народилась дочка, офіційно він не працює та не має постійного заробітку, а також на його утриманні знаходиться непрацездатний батько пенсійного віку. 
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Позивачем не доведено, що його матеріальний стан змінився, оскільки він є працездатним, має можливість працювати та отримувати заробітну плату, а відтак матеріально забезпечувати свого сина, нову сім`ю і допомагати батьку. 
Доводи позивача про те, що на його утриманні знаходиться дочка від іншого шлюбу також не заслуговують на увагу, оскільки у матеріалах справи відсутні докази проживання дочки разом із ним та перебування її на його утриманні, або ж стягнення із нього аліментів на утримання дочки за рішенням суду. 
Відповідно до частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.
Позивач не довів, що розмір аліментів, які він сплачує на виконання судових рішень перевищує 50 відсотків його доходів.
Посилання позивача на те, що на його утриманні перебуває непрацездатний батько пенсійного віку також не підтвердженні жодними достовірними та допустимими доказами. Позивачем не надано доказів того, що його батько проживає разом із ним та потребує допомоги.
Крім того, наявність на утриманні позивача непрацездатних батьків не може бути підставою для зменшення розміру аліментів на утримання сина, оскільки це не звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти в розмірі, який би забезпечував найкращі інтереси дитини.
Нормами сімейного законодавства України передбачено мінімальний гарантований та мінімальний рекомендований розмір аліментів на дітей і передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом.
Колегія суддів вважає, що розмір аліментів визначений судовим наказом Калинівського районного суду Вінницької області від 16.05.2022 року відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що у позивача народилась дочка від іншого шлюбу, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення сина та суперечитиме його інтересам.
Таким чином, суд першої інстанції, встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а народження у нього дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до наведення норм матеріального права і не містять посилання на конкретні допущені судом їх порушення.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення – без змін.
Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає ,що у відповідності до ст.141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає залишенню за останнім.
На підставі викладеного, керуючись ст. 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 30.08.2022 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий :                                                                               Копаничук С.Г.

Судді: Оніщук В.В. 

Голота Л.О.