ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/4301/22  Номер провадження 33/814/1400/22	Головуючий у 1-й інстанції Логвінова О.В.  Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Хіль Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2022 року
у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП,
у с т а н о в и л а:
Постановою судді Київського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2022 року визнано  ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 496 грн 20 коп.
Цією постановою  ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 10 липня 2022 року о 18 год. 50 хв. в м. Харків, вул. Ільїнська, 61 керував авто Fiat д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння добровільно проводився у присутності двох свідків за допомогою газоаналізатора Драгер, висновок - 2,75 проміле.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .
В обгрунтування апеляційної скарги вказував, що він не був повідомлений про розгляд справи, що позбавило його права надати пояснення щодо його невинуватості.
Вказував, що свідки, на яких посилається місцевий суд у своїй постанові, на місці ДТП не було.
Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності пов`язане з його конфліктом з працівниками поліції.
Ураховуючи викладене, прохав скасувати постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2022 року.
Разом з тим апеляційна скарга подана після закінчення строку на апеляційне оскарження.
Апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2022 року.
Клопотання обгрунтовував тим, що оскільки він не був повідомлений про розгляд справи, був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк.
Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження слід зазначити наступне.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова проголошена за відсутності ОСОБА_1 . 
Матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови.
Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
За таких обставин суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження постанови пропущено з поважних причин і тому його необхідно поновити.
ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи судовою повісткою, крім того він повідомлявся про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України", при цьому у судове засідання не з`явився та не повідомив причин неявки.
Суд вважає, що вжив усіх необхідних заходів щодо повідомлення особи про час і місце судового розгляду, однак він не з`явився у судове засідання та доказів про поважність причин своєї неявки до суду не надав.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП до таких не відноситься, тому суд вважає можливим проводити розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 . Його право при цьому не порушується, в тому числі і на захист, оскільки будучи повідомленим про розгляд справи він не з`явився, тобто уникає судового розгляду, цим самим має на меті уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення шляхом зволікання з розглядом справи.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.
У ст. 129 Конституції України, закріплено конституційний припис, згідно якого, розгляд справ в судах відбувається відкрито, що, в свою чергу, гарантує особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись як про результати судового розгляду, так й отримати копію судового рішення з метою оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Отже, особа має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Аналіз наведених норм дає суду підстави дійти висновку, що наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а неявка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд розцінює як спосіб уникнути відповідальності. 
Тому суд вважає можливим розгляд справи проводити у відсутність ОСОБА_1 .
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши зібрані по справі докази, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 302183 від 10 липня 2022 року та поясненнями.
Із протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 302183 від 10 липня 2022 року вбачається, що10 липня 2022 року о 18 год. 50 хв. в м. Харків, вул. Ільїнська, 61 водій ОСОБА_1 керував авто Fiat д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння добровільно проводився у присутності двох свідків за допомогою газоаналізатора Драгер, висновок - 2,75 проміле.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у їх присутності водій ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер, результат якого склав – 2,75% проміле.
Перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння підтверджується роздруківкою тестування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Alcotest Drager 6820, результат якого складає 2,75% проміле та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів.
Факт керування  ОСОБА_1 авто Fiat д.н.з. НОМЕР_1 підтверджується протоколом серії ААБ №302182 від 10 липня 2022 року, який складений відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.
Так, відповідно до ч.1 ст. 130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Події даного адміністративного правопорушення відбулися в результаті порушення п. 2.9.а Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 2.9.а «Правил дорожнього руху», водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких суперечностей, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення,передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.
Ураховуючи вищенаведене, постанова судді місцевого суду є законною і підстав для її зміни чи скасування немає.
Керуючись ст. 294 КпАП України, суддя апеляційного суду
п о с т а н о в и л а:
Поновити  ОСОБА_1  строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2022 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 17 серпня 2022 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                                           Л.М. Хіль