ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року	Львів	Справа № 500/2362/22 пров. № А/857/13396/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді          Шавеля Р.М.,
суддів                              Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл. на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.08.2022р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл. про визнання дій протиправними, зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії за віком на підставі архівної довідки про заробітну плату (суддя суду І інстанції: Осташ А.В., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 22.08.2022р., м.Тернопіль, дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 22.08.2022р.),-

В С Т А Н О В И В:

14.06.2021р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Тернопільській обл. щодо відмови у проведенні перерахунку та виплати йому пенсії за віком на підставі поданої ним архівної довідки № 1076/26-63 від 12.10.2021р. про заробітну плату за період з 01.01.1995р. по 31.12.1999р. у ДП ДАК «Хліб України», виданої архівним відділом Тернопільської міської ради; зобов`язати пенсійний орган здійснити з 12.11.2021р. перерахунок та виплату йому пенсії за віком на підставі поданої ним архівної довідки № 1076/26-63 від 12.10.2021р. про заробітну плату за період з 01.01.1995р. по 31.12.1999р. у ДП ДАК «Хліб України», виданої архівним відділом Тернопільської міської ради; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір (а.с.1-2).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження через неявку представників сторін та у зв`язку з клопотанням представника позивача (а.с.43).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.08.2022р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними дії ГУ ПФ України в Тернопільській обл. щодо обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 за віком без урахування архівної довідки № 1076/26-63 від 12.10.2021р. про заробітну плату за період роботи з 01.10.1995р. по 31.12.1999р. у ДП ДАК «Хліб України» Тернопільський комбінат хлібопродуктів, виданої архівним відділом Тернопільської міської ради; зобов`язано ГУ ПФ України в Тернопільській обл. здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі поданої ним архівної довідки № 1076/26-63 від 12.10.2021р. про заробітну плату за період роботи з 01.10.1995р. по 31.12.1999р. у ДП ДАК «Хліб України» Тернопільський комбінат хлібопродуктів, виданої архівним відділом Тернопільської міської ради, з 12.11.2021р.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. (а.с.44-50).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України в Тернопільській обл., який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити (а.с.53-56).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що до заяви про призначення пенсії позивачем долучено архівну довідку про заробітну плату № 1076/26-63 від 12.10.2021р., яка видана архівним відділом Тернопільської міської ради, за період роботи в ДП ДАК «Хліб України» з 01.01.1995р. по 31.12.1999р. За результатами перевірки достовірності поданої довідки про заробіток для обчислення пенсії на основі первинних документів пенсійним органом виявлено розбіжності по заробітній платі, про що складено Акт № 1900-1102-1/402 від 10.02.2022р. Зокрема, в представленій архівній довідці вказані загальні суми нарахованої заробітної плати з 01.01.1995р. по 31.12.1999р., а не заробіток для обчислення пенсії. Зазначений Акт є належним доказом того, що відомості, зазначені в архівній довідці про заробітну плату № 1076/26-63 від 12.10.2021р., не підтверджені первинними документами.
Відтак, судом першої інстанції неправомірно зобов`язано пенсійний орган з 12.11.2021р. здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком на підставі поданої ним архівної довідки № 1076/26-63 від 12.10.2021р. про заробітну плату за період роботи з 01.10.1995р. по 31.12.1999р. у ДП ДАК «Хліб України» Тернопільський комбінат хлібопродуктів, виданої архівним відділом Тернопільської міської ради.

Представником позивача адвокатом Матусом Т.А. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.77-79).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Водночас, колегія суддів не убачає підстав для задоволення клопотання представника позивача адвоката Матуса Т.А. про розгляд справи в присутності сторін (а.с.76), оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Апелянтом подану апеляційну скаргу, в якій детально та послідовно обґрунтовано свою правову позицію по справі; доводи представника позивача викладені у відзиві на апеляційну скаргу; будь-яких нових доказів по справі сторонами не представлено.
Звідси, правових підстав для висновку про те, що справу необхідно розглядати в судовому засіданні, колегія суддів не убачає.
          Окрім цього, Європейський суд з прав людини визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі «Varela Assalino contre le Portugal» (пункт 28, № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду. У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права. Європейський суд вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів.
У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду, є доцільнішим, ніж усні слухання; розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.
Починаючи з 12.11.2021р., позивачу ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Одночасно з поданими документами на призначення пенсії позивачем було надано пенсійному органу архівну довідку № 1076/26-63 від 12.10.2021р. про заробітну плату, яка містить інформацію про розмір його заробітної плати за період з 01.01.1995р. по 31.12.1999р. в ДП ДАК «Хліб України» Тернопільський комбінат хлібопродуктів (а.с.7).
Листом № 1900-0305-9/5507 від 15.02.2022р. відповідач ГУ ПФ України в Тернопільській обл. повідомив позивача про те, що відділом контрольно-перевірочної роботи № 1 ГУ ПФ України в Тернопільській обл. при проведенні перевірки достовірності подання довідки про заробіток для обчислення пенсії згідно первинних документів виявлено розбіжності по заробітній платі, на основі чого складений Акт № 1900-1102-1/402 від 10.02.2022р. Оскільки довідка про заробітну плату не підтверджена первинними документами, а інших довідок внаслідок проведеної перевірки архівного відділу ТМР ДП ДПК «Хліб України» не надано, тому перерахувати пенсію немає підстав (а.с.6).
Приймаючи рішення та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на обчислення пенсії, з урахуванням архівної довідки № 1076/26-63 від 12.10.2021р. про заробітну плату за період з 01.01.1995р. по 31.12.1999р. у ДП ДАК «Хліб України», оскільки надана позивачем архівна довідка видана на підставі особових рахунків, а зазначені у ній відомості є достовірними.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Спірні правовідносин регулюються приписами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.
Статтею 40 зазначеного Закону передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата за весь період страхового стажу починаючи з 01.07.2000р. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000р. становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000р. незалежно від перерв.
За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абз.3 ч.1 ст.24 вказаного Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.27 вказаного Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності вказаним Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності вказаним Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини. 
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000р. враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000р. - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено постановою правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р.
Підпунктом 3 п.2.1 розділу II цього Порядку визначено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30.06.2000р. (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Згідно з п.2.10 розділу II зазначеного Порядку довідка про заробітну плату особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили свою діяльність з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ, організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01.07.2000р. є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжними відомостями та іншими документами про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 13.02.2018р. у справі № 358/1179/17, від 24.04.2018р. у справі № 686/6278/17, від 12.06.2019р. у справі № 752/21038/16-а.

На підтвердження отримання заробітної плати за спірний період з 01.01.1995р. по 31.12.1999р. позивач надав довідку № 1076/26-63 від 12.10.2021р., яка містить інформацію про розмір його заробітної плати для обчислення пенсії (а.с.7).
Таким чином, оскільки у спірний період позивачу була нарахована та виплачена заробітна плата, роботодавець зобов`язаний був нараховувати та сплачувати страхові внески.

Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду України мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно з пунктами 4.1, 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р., орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).
При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З огляду на зазначене, у розглядуваному випадку саме органи ПФ України мають право перевіряти обґрунтованість видачі довідок про заробітну плату для обчислення пенсії та достовірність відомостей, зазначених у таких довідках.

За результатами проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії, ГУ ПФ України в Тернопільській обл. встановлено, що провести перерахунок пенсії на її підставі неможливо, оскільки пенсійним органом виявлено розбіжності по заробітній платі, про що складено Акт № 900-1102-1/402 від 10.02.2022р. (а.с.18-19).
Зі змісту зазначеного Акту слідує, що у представленій позивачем довідці відображена загальна сума нарахованої заробітної плати та заробіток для обчислення пенсії позивачу в 1995-1999 роках, при цьому, в графу «загальна сума нарахованої заробітної плати» включено всі суми нарахованої заробітної плати із врахуванням сум доходу, з яких не були утримані страхові внески.
Саме на ці розбіжності (врахування у довідці про заробітну плату сум доходу, з яких не були утримані страхові внески) покликається відповідач у своєму листі від 15.02.2022р., адресованому ОСОБА_1 , як на відсутність підстав для врахування довідки про заробітну плату за період з 1995 по 1999 роки при призначенні пенсії.
В цій частині колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що несплата в повній мірі страхових внесків за спірний період або невідображення сум відрахувань страхових внесків не може братись до уваги оскільки, саме страхувальник зобов`язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески, а тому позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання обов`язку із своєчасності сплати страхових внесків до органу пенсійного фонду підприємством, де він працював.
Аналогічна правової позиції Верховного Суду, викладена у постанові від 18.05.2020р. у справі № 607/1967/17, згідно якої особа не може відповідати за несвоєчасну виплату заробітної плати та несплату страхових внесків, а наявність заборгованості по заробітній платі та несплата страхувальником страхових внесків у спірний період не може бути підставою для неврахування заробітку під час обчислення пенсії.

Зі змісту представленої позивачем архівної довідки про заробітну плату № 1076/26-63 від 12.10.2021р. слідує, що така видана архівним відділом Тернопільської міської ради на підставі особових рахунків працівників за 1995-1999 роки, що містяться у документах архівного фонду ДП ДАК «Хліб України» Тернопільський комбінат хлібопродуктів, тобто, вказані у довідці суми відповідають первинним документам-особовим рахункам, які знаходяться на зберіганні в архіві. Такі відомості перевірені уповноваженими працівниками відповідача, тобто, зазначені у ній відомості є достовірними.
Таким чином, зазначений документ містить відомості, що є необхідними для перерахунку та виплати позивачу пенсії за віком, тому відповідачем протиправно не враховано зазначену довідку при призначенні пенсії.

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів і згідно усталеної судової практики слідує, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
«Ефективний засіб правового захисту» у розумінні ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає зазначеній нормі Конвенції (постанова Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі № 705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018р. у справі № 826/14016/16 СМ, від 11.02.2019р. у справі № 2а-204/12).
З огляду на необхідність обрання найбільш ефективного способу захисту порушеного права, відмова у формі листа свідчить про відсутність наміру суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством. Оскільки процес надання позивачу відмови у перерахунку та призначені пенсії без прийняття відповідного владного управлінського рішення може бути тривалим, тому в даному випадку належним способом захисту порушеного права є саме вирішення судом питання про визнання протиправними дій ГУ ПФ України в Тернопільській обл. щодо непроведення перерахунку пенсії на підставі поданої ним архівної довідки, із врахуванням відмови пенсійного органу, викладеної в листі № 1900-0305-9/5507 від 15.02.2022р., та зобов`язання вчинити певні дії.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи N R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980р. на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
З огляду на фактичні обставини справи колегія суддів не убачає будь-якого втручання суду першої інстанції у дискреційні повноваження відповідача, а обраний судом спосіб захисту прав позивача відповідає приписам ст.245 КАС України та усталеній судовій практиці вирішення аналогічних спорів з участю пенсійних органів.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Європейський Суд з прав людини у справі «Трегубенко проти України» (Рішення від 02.11.2004р., п.53) ЄСПЛ зазначив, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Пошук такого справедливого балансу пролягає через всю Конвенцію. Далі Суд зазначає, що необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар».
У Рішенні від 20.11.2011р. у справі «Рисовський проти України» ЄСПЛ зазначив, що Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (п.70).
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції керується висновками, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006р.). Зокрема, у п.23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення заявленого позову із вищевказаних мотивів, обравши при цьому правильний спосіб правового захисту порушеного права позивача.
За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФ України в Тернопільській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл. на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 22.08.2022р. в адміністративній справі № 500/2362/22 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.
Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор 	
Дата складання повного тексту судового рішення: 14.11.2022р.