ПОСТАНОВА 
Іменем України

10 листопада 2022 року                                                         м. Кропивницький

справа № 405/5272/21
провадження № 22-ц/4809/956/22 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Дьомич Л. М., Чельник О. І.,
секретар судового засідання Діманова Н. І.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - Добровеличківський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.06.2022 в складі головуючої судді Шевченко І.М.

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.
23.07.20210 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Добровеличківський районний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів та збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.10.2012 року, з 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на тверду грошову суму в розмірі 10 000,00 грн. щомісячно, яка щорічно підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; виконавчий лист, виданий Ленінський районним судом м. Кіровограда 03.12.2012 року у цивільний справі № 1111/8294/12 (провадження № 2/1111/8294/12) відізвати; стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів за період з квітня 2017 року по січень 2020 року в розмірі 31 396,01 грн., неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2017 року по січень 2020 року в розмірі 9 333,36 грн., додаткові витрати на дитину в розмірі 18 490,00 грн. та судові витрати в розмірі 1 100,00 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.11.2009 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 11.08.2012 року вони стали проживати окремо і рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.10.2013 року їх шлюб було розірвано.
28.09.2012 позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.10.2012 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1/3 частини заробітку доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.09.2012 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Виконавчий лист видано 03.12.2012 року та 04.12.2012 року був пред`явлений до виконання до Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції. З 04.12.2012 року з відповідача стягуються аліменти у примусовому порядку.
За період примусового стягнення аліментів відповідач самоусунувся від виховання та належного матеріального забезпечення сина. Крім аліментів, у мінімальному розмірі, додаткових грошових коштів відповідач не перераховує. У 2012 році на потреби сина їй надав 500 грн., а також перед першим класом - серпень 2016 року перерахував додаткових до аліментів 500 грн. Виключенням становить період роботи у ПАТ КБ «ПриватБанк» - з січня 2014 року по березень 2015 року, а також виплати по безробіттю Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості - з кінця березня 2015 року по грудень 2015 року. Середній розмір аліментів за цей період складав 1 557 грн. Вказані обставини свідчать про сплату аліментів з реальної заробітної плати та соціальної допомоги.
У 2016 році відповідач своєчасно не сплачував аліменти, тому утворилася велика заборгованість близько 10 000,00 грн., яка погашалася з моменту прийняття на роботу у ПП «Фенікс Агро» - грудень 2016 року, по березень 2020 року у розмірі 50% від розміру заробітної плати. З урахуванням відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України про суми виплачених доходів за період з 01.01.2016 року по 1.01.2020 рік включно вона одержала аліменти в наступних розмірах: за 2016 рік - 4 423,09 грн.; за 2017 рік - 14 099,04 грн.; за 2018 рік - 12 233,5 грн.; за 2019 рік - 20 337,28 грн.; за 2020 рік - 15 991,70 грн.
Зазначала, що з 2016 року відповідач офіційно працевлаштовується на мінімальну заробітну плату з метою сплати аліментів та відрахувань у мінімальному розмірі та отримання основної частини заробітної плати в конверті. Доказом вищевказаних тверджень є лист Головного сервісного центру МВС України № 31/331 аз від 31.03.2020 року на її адвокатський запит. Згідно вказаного листа станом на 31.03.2020 року за інформацією з бази даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів за відповідачем зареєстровано (було зареєстровано) наступні транспортні засоби: MITSUBISHI LANCER, д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, дата реєстрації за особою -15.11.2014 р., дата зняття з обліку або перереєстрації на іншу особу - 02.01.2019 р.; TOYOTA CAMRY, д.н.з. НОМЕР_2 , 2008 року випуску, дата реєстрації за особою - 15.02.2019.
У зв`язку з тим, що у позивача не було можливості дізнатися реальну вартість вказаних транспортних засобів, з метою визначення середньої ринкової вартості вказаних транспортних засобів вона звернулася до оцінювача ОСОБА_5 . 
Відповідно до Звіту про оцінку майна № 197-1 від 01.07.2020 середня ринкова вартість MITSUBISHI LANCER станом на момент придбання: 15.11.2014 року складала 125 760,00 грн., в доларовому еквіваленті - 8 161 долар. Згідно Звіту про оцінку майна № 197-2 від 01.07.2020 року середня ринкова вартість TOYOTA CAMRY станом на момент придбання: 15.02.2019 року складала 330 260,00 грн., в доларовому еквіваленті - 12 160 доларів.
Зазначає, що очевидним фактом є високий рівень доходу відповідача, так як Тойота являється автомобілем бізнес-класу з високими цінами на паливо та запчастини, але для сина аліменти нараховуються з мінімальної зарплати, які покривають лише витрати на місячний проїзд маршруткою до школи, додаткові заняття англійською мовою 2 рази на тиждень та місячний абонемент в спортивному залі.
З метою перевірки майнового стану відповідача вона звернулася з клопотанням від 19.08.2020 року до Фортечного ВДВС у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), де знаходилося виконавче провадження по виконанню рішення суду про стягнення аліментів.
Листом AT КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-200918/4324 від 21.09.2020 надав частково інформацію про рахунки відповідача та рух коштів, з січня 2016 року по січень 2018 року включно. Після чого вона повторно звернулася з клопотанням до державного виконавця щодо надання інформації ПАТ КБ «ПриватБанк» по рахункам відповідача з 01.01.2018 року по листопад 2020 року. У зв`язку з чим Фортечним відділом ДВС було направлено ПАТ КБ «ПриватБанк» вимогу № 5226155/16 від 06.11.2020 року, яку банк задовольнив частково - надав інформацію з 02.01.2018 р. по 14.02.2020 року.
Позивачем подані виписки по картці для соціальних виплат, які містять інформацію про доходи відповідача з моменту працевлаштування в ПП «Фенікс Агро»: з грудня 2016 року до 14.02.2020 року. Зі змісту виписок вбачається, що, крім заробітної плати, ПП «Фенікс Агро» перераховуються додаткові грошові кошти, які по виписці іменуються як: «Безналичное пополнение, ФЕНИКС АГРО ПП», « ОСОБА_6 , ФЕНІКС АГРО ПП. Комментарий к платежу: Vіdігуаdzhennya», «Служебная операция, Безналичное зачисление, Відрядження». Вважає, що додаткові грошові кошти є доходом відповідача, з якого згідно виконавчого листа від 03.12.2012 року роботодавцем повинні були бути сплачені аліменти,у зв`язку з чим утворилася заборгованість з виплати аліментів у розмірі 31 396,01 грн.
Крім того, з 1 класу по 3 клас двічі на тиждень син відвідував секцію кунгфу. Згідно довідки № 1-01 від 16.07.2020 року син з вересня 2019 року ходить до ФанКлубу на секцію теквондо. Для занять необхідно було придбати форму: кімоно вартістю 800,00 грн. та захисне спорядження вартістю 3 500,00 грн. Щомісячний абонемент спочатку був 400,00 грн., а з вересня 2020 року - 500,00 грн. Один раз у 6 місяців проводиться атестація на пояс, вартість якої складає 850,00 грн., а також змагання. Участь у змаганнях також є платною - від 500,00 до 700,00 грн. На підтвердження участі в атестаціях та змаганнях подає іменні сертифікати та грамоту. З першого класу і по даний час дитина 2 рази на тиждень протягом навчального року займається додатковими уроками з англійської мови. За вказаний час вартість додаткових занять становила від 60 грн. до 80 грн. за 1 заняття. Також було звернення за медичною допомогою до стоматолога для вирівнювання зубів та формування правильного прикусу, лікування тривало більше року. Витрати на лікування склали 2 840,00 грн. Всього додаткові витрати на дитину складають 18 490,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.06.2022 позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно, який підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 23.07.2021 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Виконавчий лист, виданий Ленінським районним судом м. Кіровограда 03.12.2012 року у цивільній справі № 1111/8294/12 (провадження № 2/1111/2008/12) – відізвано.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1420,00 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що заробіток відповідача з травня 2021 року складає близько 6000 грн, тому відповідач не спроможній сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. 
Суд вважав безпідставними доводи позивача про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у сумі 10000 грн, тому що має у власності два автомобілі, врахувавши пояснення відповідача, що автомобіль MITSUBISHI LANCER було придбано в період роботи відповідача в ПАТ КБ «ПриватБанк», позивач не має жодних претензій до відповідача за той період сплати аліментів, той автомобіль був проданий, на виручені кошти придбано автомобіль TOYOTA CAMRY 2008 року випуску, рік експлуатації якого перевищував 10 років, що не дає підстав стверджувати про велику вартість вказаного автомобіля та його представницький клас.
У відповідача відсутня заборгованість по аліментам, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Суд вказував, що всі питання щодо сплати аліментів за судовим рішенням вирішуються державним виконавцем при виконанні судового рішення. Станом на день винесення рішення виконавче провадження не закрите, задоволення вимог позивача в частині стягнення заборгованості по аліментам призведе до подвійного стягнення коштів з відповідача. У разі нездійснення державним виконавцем дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», діючим законодавством передбачено порядок оскарження такої бездіяльності.
Суд вважав, що витрати на оплату відвідування спортивної секції таеквон-до не є додатковими витратами на дитину, викликаними особливими обставинами, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Позивач подала до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про зміну судового рішення в частині позовних вимог про зміну способу стягнення та збільшення розміру аліментів та стягнення заборгованості по аліментам та пені за прострочення сплати аліментів, задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн щомісячно, яка щорічно підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 31 396 грн та пеню в розмірі 9 333,36 грн. Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.06.2022 року в частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину змінити, частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дитину в розмірі 9 245,00 грн.
Зазначає, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.
Вказує, що не погоджується із рішенням суду в частині розміру стягнутих аліментів. Стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі 3000,00 грн. є недостатніми для утримання дитини та підлягають перегляду.
Зазначає, що у власності відповідача перебуває три автомобілі. 
Згідно листа Головного сервісного центру МВС від 30.07.2021 станом на момент придбання автомобіля HYUNDAI SANTA FE, 2016 року випуску, автомобіль TOYOTA CAMRY не проданий, а тому залишається незрозумілим як за 50% мінімальної заробітної плати можна придбати третій автомобіль з урахуванням постійних відряджень за власний рахунок (факт наявності належним чином документально оформлених відряджень позивачем не визнається), особистих потреб на харчування, одяг, витрат на оренду житла та оплату комунальних послуг, експлуатацію автомобіля, дозвілля. 
Вважає, що численні перекази грошових коштів на банківські картки відповідача є доходом відповідача, оскільки останнім, в порушення ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надано жодних доказів на підтвердження того, що зазначені кошти не є доходами відповідача, як і доказів отримання таких коштів у позику, чи наявних у ОСОБА_2 будь - яких інших зобов`язань перед третіми особами з повернення коштів.
Таким чином, судом не встановлювалися та не досліджувалися обставини придбання транспортних засобів, суд не встановив джерело походження коштів відповідача на придбання автомобілів, вартість вказаних автомобілів на підставі доказів відповідача, справу розглянуто без особистих пояснень відповідача, хоча заявлялося клопотання щодо особистої явки відповідача в судове засідання. Тобто, матеріальне становище відповідача встановлено судом без дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Суд повністю переклав на позивача обов`язок доказування, натомість, звільнивши від цього обов`язку відповідача, оскільки зазначив, що подані звіти про оцінку майна не дають можливість стверджувати про дійсну вартість майна.
Доказів наявності захворювань у платника аліментів представником відповідача не надано. Не надано також доказів наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина.        
Судом безпідставно не застосовано ч. 3 ст. 182 СК України до спірних правовідносин, оскільки мною подано належні та допустимі докази покращення матеріального стану відповідача, які не спростовані відповідачем.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленої у постанові від 26.01.2022 р. у справі №682/1277/20, позивач як стягувач вправі звернутись до суду зі скаргою щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів у порядку виконання судового рішення. Проте наявність такого права не позбавляє її можливості подати до суду позов до відповідача про стягнення заборгованості зі сплати аліментів у порядку позовного провадження.
У зв`язку з тим, що на момент виплати ПП «Фенікс Агро» коштів у розмірі 95 139,40 грн. є чинними виконавчий лист від 03.12.2012 по стягненню 1/3 частини доходів відповідача, мною обраховано суму заборгованості у розмірі 31 396 грн., а також пеню у розмірі 9 333,36 грн.
Вважає, що обрано належний спосіб судового захисту порушеного права щодо стягнення заборгованості по аліментам та пені.
Також вважає, що при вирішенні спору необхідно врахувати висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловлений у постанові від 12.01.2022 у справі № 640/15771/19.
Схильність дитини до спорту передбачає відвідування спортивної секції, необхідність придбання спортивного спорядження, участі у змаганнях та атестаціях.
Вважає, що суду подані докази, які є належними і достатніми для підтвердження факту понесених витрат, заявлених до стягнення, в тому числі електронні докази, яким суд у рішенні не дав власної оцінки, обмежившись доводами представника відповідача.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Представник відповідача адвокат Ульченко С. О. подав відзив на апеляційну скаргу (а.с.182-185 т.4), в якому ставить питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.
Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Іншими учасниками справи відзив на апеляційну скаргу не подано. 

Третьою особою подано клопотання про розгляд справи без участі представника.
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Позиція апеляційного суду.
Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Заслухавши пояснення позивача, яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника відповідача адвоката Ульченка С. О., який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення зміні.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.11.2009 по 31.10.2012, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда (а.с.22 т.1). 
Від шлюбу мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20,24 т.1).
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.10.2012 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 1/3 частини заробітку доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.09.2012 року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.21 т.1). 
На підставі вказаного рішення 03.12.2012 було видано виконавчий лист (а.с.23 т.1), який 04.12.2012 пред`явлений до виконання до Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції. 
Згідно інформації наданої Головним сервісним центром МВС від 31.03.2020 №31/331аз про реєстрацію за ОСОБА_2 транспортних засобів, за відповідачем з 15.11.2014 по 02.01.2019 був зареєстрований автомобіль MITSUBISHI LANCER НОМЕР_3 , 2006 року випуску, з 15.02.2019 зареєстрований автомобіль TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску, д. н. НОМЕР_2 (а.с.26 т.1).
Згідно звіту №197-1 про оцінку майна вартість автомобіля марки MITSUBISHI LANCER 2006 року випуску складає 125760,00 грн (а.с.28-32 т.1).
Згідно звіту №197-2 про оцінку майна вартість автомобіля марки TOYOTA CAMRY 2008 року випуску складає 330260,00 грн (а.с.37-41 т.1).
Згідно інформації наданої Головним сервісним центром МВС від 30.07.2021 №31/1162аз про реєстрацію за ОСОБА_2 транспортних засобів, за відповідачем з 15.02.2019 зареєстрований автомобіль TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску, д. н. НОМЕР_2 , з 09.04.2021 зареєстрований автомобіль HYNDAI SANTA FE, 2016 року випуску (а.с.114-116 т.1).
Відповідно до копії довідки від 21.09.2020 на ім`я відповідача ОСОБА_2 у АТ КБ «ПриватБанк» відкрито три карткових рахунки (а.с.49 т.1).
У матеріалах справи також міститься виписка по особовому рахунку відповідача (а.с.51-82 т.1, а.с.2-15 т.2,41-184 т.3).
Згідно розрахунку заборгованості за період з 01.08.2016 по 01.08.2020 відповідач ОСОБА_2 має борг по аліментам у сумі 1682,67 грн, з 01.08.2020 по 01.12.2020 у сумі 1578,11 грн (а.с.25-28 т.2).
Згідно інформації наданої Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) від 02.06.2021 відповідач ОСОБА_2 працевлаштований у ПП «Фенікс Агро», станом на 01.06.2021 заборгованість зі сплати аліментів відсутня (а.с.86 т.1).
Згідно копії інформацій наданих ПП «Фенікс Агро» відповідач ОСОБА_2 працює на посаді менеджера з постачання та отримує заробітну плату (а.с.25-30 т.2).
Згідно довідки від 16.07.2020 малолітній ОСОБА_2 відвідує спортивну секцію ОСОБА_7 -до в ГО «Фізкультурно-Спортивне товариство Фан Клуб», вартість складає 400 грн щомісячно, також придбано форму для занять у розмірі 800 грн та захисне спорядження на суму 3500 грн (а.с.88 т.1).
Згідно довідки від 06.07.2020 за відвідування секції таеквандо сплачено внески за липень 400 грн, за вересень 500 грн, жовтень 500 грн, листопад 500 грн (а.с.89 т.1).
Відповідно до довідки від 19.06.2021 малолітній ОСОБА_2 відвідував у травні місяці секцію Таекван-до в ГО «Фізкультурно-Спортивне товариство Фан Клуб», здійснено внесок у сумі 500 грн (а.с.90 т.1).
Згідно оригіналів квитанцій внески за відвідування малолітньою дитиною спортивної секції складає 4700 грн (а.с.91-92 т.1).
Відповідно до виписки із медичної картки від 07.12.2020 малолітній ОСОБА_4 перебував на лікуванні, вартість ліків складає 2840 грн (а.с.100-101 т.1).
Згідно відомостей з ДФС України позивач окрім заробітної плати інших доходів не має (а.с.117-121 т.1).
Згідно копій довідок про призначення коштів та відомостей ДФС України відповідач отримує доходи (а.с.149-150,176-177,242 т.1).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Тим самим, відзначається, що у зв`язку із покращенням матеріального становища платника аліментів, або погіршенням матеріального становища чи погіршенням стану здоров`я отримувача аліментів, останній може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, та, відповідно, погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження,стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки) (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року по справі №6-143цс13).
Крім того, згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року становить - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривень, з 1 грудня - 2833 гривень.
Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.
Суд виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, врахувавши стан здоров`я дитини й платника аліментів, матеріальне становище, неможливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у заявленому позивачем розмірі, заробіток якого з травня 2021 року складає близько 6000 грн, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та визначив розмір аліментів в твердій грошовій сумі 3 000 грн.
Доводи позивача про спроможність відповідача сплачувати аліменти саме у розмірі 10000 грн, оскільки у його власності знаходяться транспортні засоби автомобіль TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску, д. н. НОМЕР_2 , вартістю 330260,00 грн (а.с.37-41 т.1), та автомобіль HYNDAI SANTA FE, 2016 року випуску (а.с.114-116 т.1), є безпідставними з огляду на наступне.
Визначаючи вартість автомобіля TOYOTA CAMRY 2008 року випуску позивач виходила зі звіту №197-2 про оцінки майна (а.с.37-41 т.1), який було складено без огляду транспортного засобу, тому вказаний звіт не може розцінюватися, як належний та допустимий доказ.
Також встановлено, що за ОСОБА_2 з 15.11.2014 по 02.01.2019 був зареєстрований автомобіль MITSUBISHI LANCER НОМЕР_3 , 2006 року випуску, який в подальшому був проданий, ним придбано інший транспортний засіб - автомобіль TOYOTA CAMRY 2008 року випуску.
Вказаний факт позивачем не спростовано.
Матеріали справи не містять доказів дійсної вартості транспортних засобів, позивачем не подавалися клопотання про витребування у відповідача документів про суму за яку було придбано автомобілі.
Щодо зареєстрованого за ОСОБА_2 09.04.2021 автомобіля HYNDAI SANTA FE, 2016 року випуску, позивачем також не надано належних та допустимих доказів вартості вказаного автомобіль та не подано відповідного клопотання у судах. 
Суд правомірно вважав, що висновки проведеної за ініціативи позивача оцінки майна з метою визначення середньої ринкової вартості обох автомобілів не є достовірним доказом покращення майнового стану відповідача, в розумінні ст. 79 ЦПК України, оскільки як позивач так і експерт не намагались отримати доступ до цього майна, їм не був відомий стан даних автомобілів, експерт не оглянув його та не визначив ступінь зносу кузова двигуна та інших деталей, а отже не мав можливості визначити точну вартість автомобілів. Також висновками про оцінку майна визначено середню ринкову вартість автомобілів, що не дає можливості стверджувати про дійсну вартість цього майна.
Щодо заборгованості зі сплати аліментів.
Згідно з ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Підставою для виникнення у особи права на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за рішенням суду є наявність такої заборгованості, та її виникнення з вини платника аліментів. 
Відповідно до заочного рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.10.2012 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти (а.с.21 т.1). 
Згідно інформації наданої Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) від 02.06.2021 відповідач ОСОБА_2 працевлаштований у ПП «Фенікс Агро», станом на 01.06.2021 заборгованість зі сплати аліментів відсутня (а.с.86 т.1).
У даному випадку, за відсутності у відповідача заборгованості по аліментам на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 31.10.2012 року у позивача відсутнє право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
Щодо вимог про стягнення додаткових витрат на дитину.
Відповідно до вимог ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриваються після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
«Особливі» обставини можуть бути зумовлені не лише хворобою (причому не обов`язково важкою), а й фактами, позитивними бажаними.
Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування зубів дитини суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовної вимоги та стягнення додаткових витрат у розмірі 50% від їх вартості у сумі 2 840,00 грн.
Відмовляючи у стягненні половини вартості понесених додаткових витрат на розвиток дитини пов`язаних із відвідуванням спортивної секції таеквандо суд зазначав, що надані позивачем довідки і чеки не є належним підтвердженням факту витрачання коштів у зазначеному нею розмірі.
Суд зазначав, що довідка № 1-01 від 16.07.2020 року, в якій міститься інформація про те, що фінансові витрати на тренування сина несе позивач, кошти вона сплачує самостійно, придбала сину для занять кімоно вартістю 800 грн. і захисне спорядження вартістю 3 500 грн., а також сплачує за щомісячний абонемент 400 грн., несе додаткові витрати на атестацію та участь дитини у змаганнях, не підтверджується належними доказами (квитанціями про оплату товарів і послуг, або касовими ордерами чи іншими документами). Довідка від 06.11.2020 року за підписом ОСОБА_8 містить відомості про те, що дитина відвідує секцію теквондо, містить інформацію про зроблені внески за липень, вересень, жовтень і листопад, проте не містить посилань - документи первинного бухгалтерського обліку, якими підтверджується сплата даних коштів.
Довідка від 19.06.2021 року за підписом не встановленої особи містить інформацію про те, що дитина відвідує секцію «таєквон-до», та містить інформацію про зроблений внесок в розмірі 500 грн., проте не містить посилань на документи первинного бухгалтерського обліку, якими підтверджується сплата даних коштів.
Копії документів в кількості 9 штук містять інформацію про сплату членського внеску за пакет послуг таеквондо, в різних розмірах проте встановити платника даних коштів не має можливості.
Копія платіжного доручення від 03.06.2021 року на суму 854.27 грн., платником за яким є позивач, а отримувачем коштів ОСОБА_9 встановити призначення платежу та яким чином даний документ відноситься до суті зави немає можливості.
Сертифікати від 30.11.2019 року, 05.07.2020 року, 10.12.2020 року та 05.06.2021 року років не з стверджують факт витрачання будь-яких коштів позивачем.
Суд першої інстанції вважав, що плата за відвідування спортивної секції таеквон-до не є додатковими витратами на дитину, викликаними особливими обставинами.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду.
Додаткові витрати необхідні для того, щоб за певних обставин можна було забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину та обґрунтовуватись відповідними документами, а відтак і підтверджувати наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати і свідчать про їх необхідність.
Встановлено, що малолітній ОСОБА_2 відвідує спортивну секцію ОСОБА_7 -до в ГО "Фізкультурно-спортивне товариство "Фан Клуб", вартість складає 400 грн щомісячно, також придбано форму для занять у розмірі 800 грн та захисне спорядження на суму 3500 грн (а.с.88 т.1).
Відвідування малолітнім ОСОБА_10 спортивної секції Таекван-до необхідне для розвитку його особливих здібностей до єдиноборств, за його власного бажання.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відвідування дитиною спортивної секції та сплата позивачем щомісячних внесків доведені належними й допустимими доказами, а саме, довідкою від 19.06.2021 (а.с.88 т.1), довідкою від 06.07.2020 (а.с.89 т.1), та квитанціями (а.с.91-92 т.1), у яких міститься інформація, про те яку саме секцію відвідує дитина, вартість місячного внеску та те, хто несе дані витрати.
Відповідачем не спростовано факт відвідування дитиною спортивної секції і що внески сплачуються ним особисто, а не позивачем.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про відмову у стягненні суми додаткових витрат на дитину, а саме компенсації частини оплати за відвідування спортивної секції, є помилковим і не відповідає вимогам вказаних норм матеріального права, зроблений з порушенням норм процесуального права, без урахування і належної оцінки всіх обставин та наданих сторонами доказів. 
Рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, в частині суми додаткових витрат на дитину необхідно є змінити, стягнувши з відповідача на користь позивача половину понесених додаткових витрат у сумі 6870,00 грн.
В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.06.2022 є законним і обґрунтованим, тому підлягає залишенню без змін.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно ст. 141 ЦПК України, враховуючи п. ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір 2192,40 грн, за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.06.2022 в частині присудженої до стягнення суми додаткових витрат на дитину змінити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6870,00 грн.
В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.06.2022 залишити без змін.
В порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 2192,40 грн судового збору.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                 С. М. Єгорова

Судді                                                                        Л. М. Дьомич

                                                                       О. І. Чельник