ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4814/22 Справа № 204/1632/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Книш А.В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Альфа-банк” на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 травня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства “Альфа-банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, – 

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2022 року АТ “Альфа-банк”звернулися до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог АТ “Альфа-банк”посилалися на те, що 26 вересня 2019 року між ПАТ “Альфа-Банк” та ОСОБА_1 було укладено оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, за умовами якої банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредит у сумі 74999 грн. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов договору, станом на 31 січня 2022 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 118100 грн. 14 коп., з яких: тіло кредиту – 65 381 грн. 24 коп., відсотки за кредитом –20113 грн. 02 коп., комісія –32605 грн. 88 коп. На підставі викладеного, АТ “Альфа-Банк” просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ “Альфа-Банк” заборгованість за кредитним договором у розмірі 118100 грн. 14 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481 грн.
Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 травня 2022 року задоволено частково позовні вимоги АТ “Альфа-банк”. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ “Альфа-банк” заборгованість, яка виникла станом на 31 січня 2022 року та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 65381грн. 24 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 20113 грн.02 коп., а всього 85494 грн. 26 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ “Альфа-банк” судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1796 грн. 03 коп. В іншій частині позовних вимог АТ “Альфа-банк” відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ “Альфа-Банк”просять рішення суду від 23 травня 2022 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку про стягнення заборгованості за комісією та ухвалити в цій частині нове рішення, про задоволення позовних вимог АТ “Акцент-Банк”, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. В іншій частині рішення суду не оскаржується.
Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
       Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України.
Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
       За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
       Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. 
Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
З матеріалів справи вбачається, 26 вересня 2019 року між ПАТ “Альфа-Банк” та ОСОБА_1 було укладено оферту на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (а.с.18). 
Відповідно до умов оферти на укладання угоди про надання кредиту №501188680, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якої відповідач отримав кредит в розмірі 74999 грн з фіксованою процентною ставкою – 19,99% річних строком на 36 місяців та датою повернення кредиту – 26 вересня 2022 року. Сторонами погоджено, що тарифи є невід`ємною частиною Договору та розміщенні на сайті Банку: www.alfabank.com.ua (а.с.18).
В Додатку №1 до Угоди про надання кредиту №501188680 від 26 вересня 2019 року, що також підписана відповідачем, визначено графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а.с.19).
Підписавши 26 вересня 2019 року паспорт споживчого кредиту, відповідач підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту (а.с.20).
За умовами оферти банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредит у сумі 74999 грн. (а.с.18).
Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених договором, в тому числі у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобов`язання з повернення кредиту за договором.
Позичальник ОСОБА_1 допустила неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором. 
З наданого АТ “Альфа-Банк” розрахунку заборгованості, виписки по особовому рахунку вбачається, що станом на 31 січня 2022 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 118100 грн. 14 коп., з яких: тіло кредиту – 65 381 грн. 24 коп., відсотки за кредитом –20113 грн. 02 коп., комісія –32605 грн. 88 коп. (а.с.23). 
       Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 31 січня 2022 року у сумі 118100 грн. 14 коп., з яких: тіло кредиту – 65 381 грн. 24 коп., відсотки за кредитом –20113 грн. 02 коп., комісія –32605 грн. 88 коп. (а.с.1, 2).
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.
       Відповідач ОСОБА_1 не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ “Альфа-банк”, не довела відсутність заборгованості.
       Таким чином, позовні вимоги АТ “Альфа-Банк” є обґрунтованими в частині стягнення заборгованості за кредитним договором від 26 вересня 2019 року станом на 31 січня 2022 року у розмірі 65 381 грн. 24 коп. за тіло кредиту, 20113 грн. 02 коп. відсотки за кредитом. 
Щодо позовних вимог про стягнення комісії за користування кредитом слід зазначити наступне.
       З кредитного договору вбачається, п. 7.1 передбачено сплату винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту.
       Згідно з абзацами другим та третім частини четвертої статті 11 Закону України “Про захист прав споживачів” (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.
       Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
       Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України “Про захист прав споживачів” (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.
       Крім того, відповідно до статті 55 Закону України “Про банки і банківську діяльність” відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
       Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України “Про захист прав споживачів” у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України “Про захист прав споживачів” з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
       Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).
       Таким чином, враховуючи викладене, відсутні підстави для стягнення комісії за користування кредитом.
       Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ “Альфа-банк”, стягнувши з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 31 січня 2022 року та складається із заборгованості за кредитом у розмірі 65381грн. 24 коп. та заборгованості за відсотками у розмірі 20113 грн.02 коп., і обгунтовано відмовив у задоволенні вимог банку про стягнення комісії.
Доводи апеляційної скарги щодо доведеності позовних вимог банку в частині заборгованості за комісією не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.
Доводи апеляційної скарги стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду в оскаржуваній частині слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Альфа-банк” – залишити без задоволення.
Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 травня 2022 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 07 вересня 2022 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко 

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова