ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2022 р.                                               Справа №914/829/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді                                                  Галушко Н.А.
суддів                                                                      Желік М.Б.
                                                                      Орищин Г.В.

секретар судового засідання  Олійник Н.

за участю представників сторін:
від позивача Поврозник Л.О.-представник
від відповідача не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС №13-70/40 від 06.07.2022 (Вх.№ЗАГС 01-05/1621/22 від 11.07.2022)
на рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2022 (повний текст рішення складено 21.06.2022 ) 
у справі № 914/829/22
за позовом Львівського обласного центру зайнятості, м.Львів
до відповідача Львівської митниці ДФС, м.Львів
про стягнення 118 753,48 грн

Короткий зміст позовних вимог.
На адресу Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Львівського обласного центру зайнятості до Львівської митниці ДФС про стягнення                     118 753,48 грн.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що сума матеріального забезпечення (допомога по безробіттю) у розмірі 118  753,48 грн виплачена поновленому на роботі ОСОБА_1 підлягає стягненню з Львівської митниці ДФС.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.06.2022 у справі №914/829/22 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Львівської митниці ДФС  на користь Львівського обласного центру зайнятості 118753,48 грн відшкодування витрат на виплату допомоги по безробіттю та 2 481,00 грн витрат на оплату судового збору.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що законодавством передбачено право позивача стягувати з відповідача суму страхових коштів і вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов`язок відповідача, як роботодавця, відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Львівським обласним центром зайнятості подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2022 у справі №914/829/22 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а обставини, які мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, були недоведеними належними та допустимими доказами.
Скаржник зазначає, що суд першої інстанції в обґрунтування рішення посилається на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2021 у справі №380/3833/20, якою, зокрема, поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС з 28.04.2020. Однак, станом на дату винесення рішення у даній справі постанову  Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2021 у справі №380/3833/20 було скасовано.
Скаржник вважає, що у зв`язку із скасуванням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2021 у справі №380/3833/20, обов`язок із відшкодування фонду соціального страхування понесених ним витрат на оплату ОСОБА_1 допомоги по безробіттю чи наданих йому соціальних послуг відсутній.
Отже, скаржник вважає, що митницею доведено законність звільнення ОСОБА_2 , а тому позов Львівського обласного центру зайнятості безпідставний, так як на даний час відсутні рішення судів про поновлення на посаді ОСОБА_3 та відсутні підстави для відшкодування коштів згідно  п.4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.
Львівський обласний центр зайнятості у відзиві на апеляційну скаргу просить Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС задоволити частково, скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2022 у справі № 914/829/22 в частині стягнення з Львівської митниці ДФС на користь Львівського обласного центру зайнятості 118 753,48 грн відшкодування витрат на виплату допомоги по безробіттю, в частині стягнення 2 481,00 грн витрат на сплату судового збору - залишити без змін.
Позивач посилається на те, що Господарський суд Львівської області повно дослідив обставини, що мають значення для справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, яким стягнув з Львівської митниці ДФС на користь Львівського обласного центру зайнятості 118 753,48 грн відшкодування витрат на виплату допомоги по безробіттю та 2 481,00 грн витрат на оплату судового збору. Проте, як вбачається із судового рішення у справі № 380/3833/20 від 09.06.2022, Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановлено постанову, якою постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2021 у справі № 380/3833/20 скасовано, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі № 380/3833/20 залишено в силі. Постанова набрала  законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 вважається таким, що звільнений законно. Обставина саме незаконного звільнення ОСОБА_1 була вказана як підстава позову у справі № 914/829/22, проте, така обставина, як і предмет спору, на даний час відсутня.

Процесуальні дії суду у справі.          
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2022 справу №914/829/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Галушко Н.А., судді Желік М.Б., Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.07.2022 апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишено без руху для усунення встановлених недоліків, а саме: зобов`язано скаржника надати (надіслати) на адресу Західного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору в сумі 3 721,5 грн протягом 10 днів з дня  вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.08.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Львівської митниці ДФС №13-70/40 від 06.07.2022 (Вх.№ЗАГС 01-05/1621/22 від 11.07.2022) на рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2022 у справі №914/829/22 та ухвалено апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС розглядати без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. 
29 серпня 2022 року на адресу Західного апеляційного господарського суду від Львівського обласного центру зайнятості надійшло клопотання №17-2468/22 від 26.08.2022 (вх.№01-04/4667/22 від 29.08.2022), в якому позивач просить розгляд апеляційної скарги Львівської митниці ДФС здійснювати за правилами загального провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.09.2022 задоволено клопотання Львівського обласного центру зайнятості про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, призначено  розгляд справи №914/829/22 на 04.10.2022.
Представник позивача в судовому засіданні виклав заперечення щодо вимог апеляційної скарги.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідоми, хоча належним чином був повідомлення про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 04.10.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.

Обставини справи.
Мостиською районною філією Львівського обласного центру зайнятості 25.05.2020 зареєстрований як такий, що шукає роботу, ОСОБА_1 , котрий звільнений з роботи Львівською митницею ДФС відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України (скорочення чисельності) з 27.04.2020. 
На підставі поданих ОСОБА_1 заяв, останньому було надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю відповідно до п.п. 1, 3, 4 ст. 22, п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», залежно від страхового стажу в розмірі 70% середньої заробітної плати (доходу). Допомога по безробіттю виплачувалась ОСОБА_1 з 25.05.2020 по 12.07.2021. А також, на підставі повторного звернення до Мостиської РФ ЛОЦЗ 16.08.2021 ОСОБА_1 з 16.08.2021 поновлено статус безробітного та поновлено виплату допомоги по безробіттю з 16.08.2021 в розмірі 70% середнього доходу.
ОСОБА_1 перебував на обліку у Мостиській РФ ЛОЦЗ як безробітний у період з 25.05.2020 по 12.07.2021 та з 16.08.2021 по 17.01.2022, отримав допомогу по безробіттю з 25.05.2020 по 12.07.2021 в сумі 89 219,20 грн та з 16.08.2021 по 17.01.2022 в сумі 29 534,28 грн.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2021 у справі №380/3833/20 визнано протиправним та скасовано наказ Львівської митниці ДФС №74-о від 13.04.2020 «Про звільнення ОСОБА_4 » (зі змінами згідно наказу №251- 0 від 27 квітня 2020 року «Про внесення змін до наказу Львівської митниці ДФС та проведення розрахунку з ОСОБА_1 » та поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС з 28 квітня 2020 року.
На виконання рішення суду Львівською митницею ДФС 17.01.2022 видано наказ № 1-о «По особовому складу» про поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС з 28.04.2020.
Вищенаведені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом про стягнення з Львівської митниці ДФС на користь Львівського обласного центру зайнятості 118 753,48 грн відшкодування витрат на виплату допомоги по безробіттю.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови. Висновки суду апеляційної інстанції.
Предметом даного договору є відшкодування витрат на виплату допомоги по безробіттю.
Пунктами 2, 6, 8 частини 1 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" встановлено, що суб`єктами страхування на випадок безробіття є застраховані особи, а у випадках, передбачених цим Законом, також члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик. Об`єктом страхування на випадок безробіття є страховий випадок, із настанням якого у застрахованої особи (члена її сім`ї, іншої особи) виникає право на отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг, передбачених статтею 7 цього Закону. Страховий випадок це, зокрема, подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу.
Частиною 1 статті 6 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що застраховані особи мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття. Видом забезпечення за цим Законом, серед іншого, є допомога по безробіттю (ч.1 ст.7 Закону).
Як зазначалось вище та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 після звільнення з Львівської митниці зареєструвався 25.05.2020 у Львівському обласному центрі зайнятості з метою пошуку роботи.
Відповідно до наказу Львівського обласного центру зайнятості ОСОБА_1 було надано статус безробітного з 25.05.2020 і було призначено допомогу з безробіття відповідно до п.п.1,3, 4 ст.22 та п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Зазначені обставини підтверджуються витягами з наказів про прийняті рішення по ОСОБА_1 , зокрема, №НТ200528, №НТ210816.
Наказом Державної митної служби України від 17.01.2022 №1-о ОСОБА_1 поновлено на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Мостиська» Львівської митниці з 28.04.2020 на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2021 у справі №380/3833/20.
Відповідно до розрахунку, сума допомоги по безробіттю, що підлягає поверненню за період перебування на обліку в Мостиській РФ ЛОЦЗ з 25.05.2020 по 12.07.2021 та з 16.08.2021 по 17.01.2022 становить 118  753,48 грн.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду. 
Згідно з пунктом 34 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.1992 "Про практику розгляду судами трудових спорів" рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. 
Згідно з ч.4 ст.35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.
Частиною 1 статті 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" встановлено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.
Відповідно до пункту 5 Статуту Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття функції виконавчої дирекції Фонду покладаються на органи державної служби зайнятості, систему яких складають Державний центр зайнятості Міністерства праці та соціальної політики України, центр зайнятості Автономної республіки Крим, обласні, Київський і Севастопольський міські, районні, міськрайонні, міські та районні у містах центри зайнятості.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 перебував на обліку у Мостиській РФ ЛОЦЗ як безробітний у період з 25.05.2020 по 12.07.2021 та з 16.08.2021 по 17.01.2022 та отримав допомогу по безробіттю з 25.05.2020 по 12.07.2021 в сумі                       89 219,20 та з 16.08.2021 по 17.01.2022 в сумі 29 534,28 грн, разом - на суму 118 753,48 грн.
У зв`язку із зазначеним, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 118 753,48 грн допомоги з безробіттю є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо наведеного судова колегія зазначає таке.
Як зазначалось вище, ОСОБА_1 звернувся до Восьмого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, Галицької митниці Держмитслужби (за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Первинної профспілкової організації працівників у Львівській митниці професійної спілки працівників митних органів України) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №380/3833/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі №380/3833/20 скасовано та прийнято постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, Галицької митниці Держмитслужби (за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - первинної профспілкової організації працівників у Львівській митниці професійної спілки працівників митних органів України) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Львівської митниці ДФС №74-о від 13.04.20 «Про звільнення ОСОБА_2 » (зі змінами згідно наказу №251-о від 27.04.2020 «Про внесення змін до наказу Львівської митниці ДФС та проведення розрахунку з ОСОБА_5 »). Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС з 28.04.2020. Стягнуто з Львівської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 173 979 грн.13 коп, з відрахування податків, зборів та обов`язкових платежів. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
В ході розгляду справи в суді першої інстанції, відповідачем, із посиланням на судову практику Верховного Суду по ідентичним трудовим спорам, подавалось клопотання про зупинення провадження у справі №914/829/22 до винесення рішення судом касаційної інстанції у справі 380/3833/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку на час вимушеного прогулу. Як доказ, відповідачем подано копію ухвали від 26.04.2022 Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №380/3833/20, якою відкрито касаційне провадження у даній справі.
Однак, суд першої інстанції, встановивши, що постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №380/3833/20 набрала законної сили, а також з врахуванням того, що на виконання вищезгаданого рішення суду, Львівською митницею ДФС видано наказ від 17.01.2022 «По особовому складу», яким поновлено ОСОБА_1 на попередній роботі на посаді головного державного інспектора відділу митного оформлення №2 митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС з 28.04.2020, прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання та зазначив, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.
Надалі, 09.06.2022 Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду прийнято постанову у справі №380/3833/20, якою касаційну скаргу Галицької митниці Держмитслужби задоволено. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2021 у справі №380/3833/20 скасовано, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 у справі №380/3833/20 - залишено в силі.
Як зазначив скаржник, постанова Верховного Суду від 09.06.2022 у справі №380/3833/20 надійшла на адресу Львівської митниці ДФС 16.06.2022, що підтверджується штрихкодом реєстрації вхідної кореспонденції на першій сторінці такої, поштовим конвертом та інформацією з сайту Укрпошти щодо дати вручення відправлення, тобто після винесення судом першої інстанції рішення, в зв`язку із чим просив суд долучити копію постанови Верховного Суду від 09.06.2022 у справі №380/3833/20 до матеріалів справи під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 359 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Положеннями частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що саме судове рішення про поновлення працівника на роботі може бути правовою підставою для стягнення з працедавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному. Отже, обов`язок працедавця відшкодувати фонду соціального страхування суму виплат по безробіттю та наданих соціальних послугах виникає за наслідком прийняття судового рішення про поновлення працівника на роботі, а встановлення фактичних обставин скасування такого рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.
Законодавцем передбачено тільки три правові підстави згідно з частиною 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" щодо виникнення обов`язку з відшкодування фонду соціального страхування понесених ним витрат на оплату працівнику по безробіттю чи наданих йому соціальних послуг (за судовим рішенням про поновлення працівника на роботі; незаконна виплата безробітному суми забезпечення у разі неповідомлення про його прийняття на роботу; незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю). 
Зазначені підстави не можуть тлумачитися розширено, а зокрема, з посиланням на чинність наказу працедавця про поновлення працівника на роботі за скасованим рішенням суду, оскільки таке рішення не породжує правових наслідків, а прийняття наказу є похідним від скасованого судового рішення (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 914/1161/17).
Частиною 4 статті 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на викладене, у зв`язку із скасуванням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.12.2021 у справі №380/3833/20, обов`язок із відшкодування фонду соціального страхування понесених ним витрат на оплату ОСОБА_1 допомоги по безробіттю чи наданих йому соціальних послуг відсутній.
Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для відшкодування коштів згідно до п.4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Пунктами 1, 3 частини 1 статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства визначені рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам.
У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судова колегія, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого суду, дійшла висновків, що рішення суду слід скасувати, в позові відмовити.
Судовий збір за розгляд апеляційної скарги на підставі ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст. 129, 269, 270, 273, 275,277, 282- 284 ГПК України, 

Західний апеляційний господарський  суд
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС №13-70/40 від 06.07.2022 (Вх.№ЗАГС 01-05/1621/22 від 11.07.2022) задоволити.
Рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2022 у справі №914/829/22 скасувати. В позові відмовити.
2. Стягнути з Львівського обласного центру зайнятості (адреса: 79033, Львівська область, місто Львів, вулиця Бортнянського, будинок 11а; ідентифікаційний код 03491180) на користь Львівської митниці ДФС (адреса: 79000, Львівська область, місто Львів, вулиця Костюшка, будинок 1; ідентифікаційний код 39420875) 3  721,50 грн витрат на оплату судового збору за розгляд апеляційної скарги.
Місцевому суду видати наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Справу повернути  до Господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови складено та підписано 17.10.2022.

Головуючий суддя                                                               Галушко Н.А.

Суддя                                                                                    Желік М.Б.

           Суддя                                                                                    Орищин Г.В.