Номер провадження: 33/813/1375/22
Номер справи місцевого суду: 521/8262/22 
Головуючий у першій інстанції Непорада О. М. 
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2022 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду Кострицький В.В., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Боярського Віталія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2002 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК,
встановив:
Зазначеною постановою громадянина Туреччини ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості товарів безпосередніх предметів порушення митних правил, що становить 15850304 (п`ятнадцять мільйонів вісімсот п`ятдесят тисяч триста чотири) гривень 82 копійки, з конфіскацією на користь держави вилучених безпосередніх предметів порушення митних правил за протоколом про порушення митних правил №0639/50000/22 від 02.04.2022 року, а саме: грошові кошти в сумі 541800 (п`ятсот сорок одну тисячу вісімсот) доларів США, що за офіційним курсом на момент скоєння адміністративного правопорушення становить 15850304 (п`ятнадцять мільйонів вісімсот п`ятдесят тисяч триста чотири) гривень 82 копійки. Стягнено судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.
07.10.2022 року адвокат Боярський В.С. в інтересах ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з постановою суду першої інстанції, вважає її незаконною та такою, що порушує права особи, стосовно якої її винесено. Просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
31.10.2022 року постановою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу адвоката Боярського Віталія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2002 року у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК – повернуто ОСОБА_3 у зв`язку із пропуском строку на її оскарження та відсутністю клопотання про його поновлення. Роз`яснено адвокату Боярському В.С. право на звернення до суду апеляційної інстанції із клопотанням про поновлення процесуального строку на оскарження постанови суду першої інстанції. 
07.11.2022 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) подав повторно апеляційну скаргу, в якій не погоджується з постановою суду першої інстанції, вважає її незаконною та такою, що порушує права особи, стосовно якої її винесено. Просить скасувати постанову суду та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. Разом з апеляційною скаргою ОСОБА_3 просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 22.09.2022 року у справі про притягення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) за порушення правил митного кодексу передбаченого ч.1 ст.483 МК України.
Дослідивши клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, з наступних підстав.
Право доступу до суду апеляційної інстанції для оскарження рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд з метою перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.
Проте, відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до приписів ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що справу про адміністративне правопорушення розглянуто за безпосередньої участі адвоката Боярського В.С. та оголошено постанову, роз`яснено порядок та строк її оскарження.
Разом з цим, адвокатом Боярським В.С. подано апеляційну скаргу 07.10.2022, тобто поза межами десятиденного строку на апеляційне оскарження, всупереч імперативних вимог ст.294 КУпАП.
Особою, яка подала апеляційну скаргу, жодним чином не обґрунтовано   клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. При цьому апелянт помилково вважає, що строк на апеляційне оскарження для нього обчислюється з дня отримання копії судового рішення, це не відповідає засадам ст.294 КУпАП.
Норми КУпАП не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Разом з тим, право суду на поновлення строку не є безмежним.
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд. Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.
Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.
Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.
Так, у параграфі 41 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини й у справах «Науменко проти України» від 9 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 8 листопада 2005 року.
Виклад виключно хронології по адміністративній справі без зазначення причин пропуску строку на апеляційне оскарження та мотивів поважності пропуску цього строку в будь-якому разі виключає можливість в поновленні строку на апеляційне оскарження . Таким чином, оскільки апеляційна скарга адвоката Боярського Віталія Сергійовича подана після спливу строку на апеляційне оскарження, скаржником не наведено жодних підстав для поновлення пропущеного строку, внаслідок чого суд визнає клопотання необґрунтованим, інших доказів або підстав поважності пропуску вказаного строку апелянт не надав, тому суд вважає за необхідне відмовити останньому у поновленні строку на апеляційне оскарження.
Разом з тим,суд зазначає, що апелянт не позбавлений можливості повторно подати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 22 вересня 2022 року з наданням доказів та/або зазначенням підстав поважності причин пропуску строку на її оскарження. 
Керуючись ст. 7, 283, 287, 294 КУпАП, суддя,

постановив:
Відмовити в задоволені клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2002 року.
Апеляційну скаргу адвоката Боярського Віталія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2002 року у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.1 ст.483 МК – повернути ОСОБА_3 у зв`язку із пропуском строку на її оскарження.
Роз`яснити адвокату Боярському В.С. право на звернення до суду апеляційної інстанції із повторною подачею заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду від 22 вересня 2022 року з наданням доказів та/або зазначенням підстав поважності причин пропуску строку на її оскарження. .
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду В.В. Кострицький