ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

20 грудня 2022 року 	м.Суми	

Справа №585/3620/21 
Номер провадження 22-ц/816/992/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Ткачук С. С. 
за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М., 
сторони: 
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 ,
треті особи – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу Сумської області Торчицька Вікторія Миколаївна,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Цимбала Володимира Івановича
на  рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 серпня 2022, ухвалене у складі судді Євлах О.О., в приміщенні Роменського міськрайонного суду Сумської області, повний текст рішення складено 12 серпня 2022 року, 

                                                            В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до  ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу Сумської області Торчицька Вікторія Миколаївна про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації  шлюбу, визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності на 1/2  частку цього майна, визначення частки померлого в праві спільної сумісної власності на зазначене майно.
Свої вимоги мотивує тим, що з вересня 1998 року по 27 жовтня 2017 року вона з ОСОБА_5 проживали однією сім`єю в будинку її батьків за адресою: АДРЕСА_1 , та стали вести з ним спільне господарство, мали спільний бюджет та були пов`язані спільним побутом. 03 березня 2017 року вони, проживаючи разом, придбали за спільні кошти житловий будинок з надвірними будівлями й спорудами та земельну ділянку кадастровий номер 5924180600:04:002:0152 по АДРЕСА_2 . З 26 жовтня 2017 року вони  проживали однією сім`єю у вказаному будинку.   За спільні кошти було значно поліпшено  первинний стан будинку на загальну суму приблизно 30 000 грн.
Крім того, на початку 1998 року ОСОБА_5 ще перебуваючи до 11 грудня 2000 року у зареєстрованому шлюбі, придбав у власність автомобіль марки ВАЗ -2108, 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Рішенням Роменського міського суду від 21 березня 2002 року за ним було визнано право власності на вказаний автомобіль та стягнуто з нього на користь його колишньої дружини ОСОБА_6 її частку в сумі 2062 грн, які він сплатив за рахунок особистих заощаджень позивачки. В подальшому автомобіль перебував у їх користуванні та вони за спільні кошти утримували його в належному технічному стані, а тому вважає, що фактично вона набула у власність 1/2 частки вказаного автомобіля.
ІНФОРМАЦІЯ_1   ОСОБА_5 помер. В подальшому позивачка дізналася про наявність заповіту, складеного ОСОБА_5 , за яким він все своє майно, в тому числі спірний будинок, земельну ділянку та автомобіль заповів своєму сину від першого шлюбу – ОСОБА_2 . З вказаним заповітом вона не згодна, неодноразово зверталася до відповідача добровільно поділити спірне майно, оскільки воно набуте під час її спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та за їх спільні кошти.
Посилаючись на вказані обставини, просить:
- встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу з 01 вересня 1998 року по 06 травня 2021 року;
- визнати об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , житловий будинок АДРЕСА_3 ; земельну ділянку  площею 0,25 га кадастровий номер 5924180600:04:002:0152 під АДРЕСА_2 та автомобіль марки  ВАЗ-2108, 1986 року випуску, жовтого кольору з об`ємом двигуна 1300 куб. м, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;
- визнати за нею  право власності на 1/2 частки: спірного житлового будинку, земельної ділянки та автомобіля;
- визначити, що частка померлого ОСОБА_5 в праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на спірні житловий будинок, земельну ділянку та автомобіль  становила 1/2;
- стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору 3509 грн 00 коп., 7700 грн 00 коп. витрат по оплаті правничої допомоги адвоката та 1300 грн витрат по оплаті послуг з оцінки майна.
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 серпня 2022 року позов задоволено частково.
Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1    та ОСОБА_5   без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 01 січня 2017 року та з 26 жовтня 2017 року по 06 травня 2021 року
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 в рахунок компенсації понесених судових витрат за сплачений судовий збір в розмірі 454 грн 00 коп. та 1925 грн 00 коп. витрат по оплаті правничої допомоги. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Цимбал В.І., посилаючись на те, що рішення суду ухвалено без повного, об`єктивного та всебічного дослідження обставин справи, без відповідної правової оцінки  належності, допустимості та достовірності кожного доказу, з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі; стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги, витрати на професійну правничу допомогу та витрати  по оплаті послуг з оцінки майна.
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд, відмовляючи  у задоволенні позовної вимоги щодо вставлення факту проживання однією сім`єю в період з 01 січня 2017 року по 26 жовтня 2017 року (на момент придбання спірного домоволодіння), безпідставно та без посилання на жоден із доказів, які були досліджені в судовому засідання зазначив, що період з 01 січня 2017 року по 26 жовтня 2017 року не може бути задоволений, оскільки беззаперечних доказів спільного проживання позивачки з ОСОБА_5 суду не надано.
Вказує на те, що в рішенні Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 грудня 2000 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , останній вказав на те, що причиною розірвання шлюбу  є створення позивачем сім`ї з іншою жінкою, фактичні шлюбні відносини припинені з вересня 1998 року.
Наголошує на тому, що всі факти свідчать про те, що з вересня 1998 року по травень 2021 року вона з ОСОБА_5 перебували у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права і обов`язки. Тобто, між ними склалися усталені відносини притаманні подружжю, і вона з ним проживала з вересня 1998 року і по 25 жовтня 2017 року в буд.  АДРЕСА_1 , а потім з 26 жовтня 2017 року по 06 травня 2021 року – в спірному  будинку АДРЕСА_2 , де вона проживає до цього часу.
Вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги   показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,  які підтвердили в судовому засіданні обставину того, що вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_5 , а також факт ведення з ним спільного господарства.
Крім того, суд не звернув увагу на те, що  технічний паспорт на спірний житловий будинок  було виготовлено 21 грудня 2016 року, тобто під час проживання  однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .
Зазначає, що  близькі родичі померлого ОСОБА_5 , а саме його сини та мати не заперечували того факту, що вона проживала разом з ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу з вересня 1998 року і фактично по 06 травня 2021 року, тобто по день його смерті.
Від відповідача та третіх осіб – ОСОБА_3 ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останні просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін. Вважають доводи апеляційної скарги безпідставними. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Роменського міського суду Сумської області від 11 грудня 2000 року розірвано шлюб між ОСОБА_5   та ОСОБА_6 , про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 22 грудня 2000 року зроблено запис № 240 (а.с. 133, Т. 1).
Рішенням Роменського міського суду Сумської області від 21 березня 2002 року у справі за позовом  ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна, визнано право власності та передано у користування ОСОБА_5 , в т.ч. автомобіль  ВАЗ – 2108, 1986 року випуску, двигун за № НОМЕР_2 , кузов за № НОМЕР_3 . Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 її частку в автомобілі у сумі 2062 грн (а.с. 32-33, Т. 1).
Згідно свідоцтва про реєстрацію вказаний автомобіль ВАЗ 2108, 1986 року випуску зареєстрований за ОСОБА_13 (а.с. 31, Т. 1).
З договору купівлі-продажу будинку від 03 березня 2017 року вбачається, що ОСОБА_5 придбав житловий будинок житловою площею 43,4 кв. м загальною площею 81,3 кв. м з надвірними будівлями і спорудами під АДРЕСА_2 . Право власності на вказаний житловий будинок було зареєстровано за ОСОБА_5 03 березня 2017 року (а.с. 20-22, Т. 1).
Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03 березня 2017 року ОСОБА_5 також придбав  земельну ділянку площею 0,25 га під АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5924180600:04:002:0152. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_13 03 березня 2017 року (а.с. 26-28, Т. 1).
Відповідно до довідки голови квартального комітету № 10 Самозвона Є. від 01 вересня 2021 року в будинку за адресою: АДРЕСА_1 фактично з 1998 року по 2017 рік проживали та вели спільне господарство ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Довідка видана на підставі свідчень сусідів – ОСОБА_14 та ОСОБА_9 (а.с. 19, Т. 1).
Згідно довідки Анастасівського старостинського округу Андріяшівської сільської ради Роменського району  Сумської області від 30 серпня 2021 року за № 02-12/244, домогосподарство за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та був зареєстрований за даною адресою з 26 жовтня 2017 року. Разом з померлим ОСОБА_5 за даною адресою проживала з 26 жовтня 2017 року його цивільна дружина ОСОБА_1 , з якою вони вели спільне господарство (а.с. 29, Т. 1).
Також згідно довідки Анастасівського старостинського округу Андріяшівської сільської ради Роменського району  Сумської області від 30 серпня 2021 року № 245/5-34, що видається у зв`язку з оформленням  спадкових справ, ОСОБА_5 на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_2 . Заповіт від імені ОСОБА_5 виконавчим комітетом Андріяшівської сільської ради Роменського району  Сумської області не посвідчувався. На час смерті з померлим ОСОБА_5 проживала (без реєстрації)  цивільна дружина – ОСОБА_1 (а.с. 30, Т. 1).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (а.с. 34, Т. 1). В Спадковому реєстрі 22 жовтня 2021 року зареєстровано спадкову справу № 137/2021. 
За життя ОСОБА_5 03 березня 2017 року склав заповіт, яким все своє майно, в тому числі належні йому на праві приватної власності  житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами  та земельну ділянку (земельні ділянки) під АДРЕСА_2 , заповів ОСОБА_2 (а.с. 35, Т. 1).
ОСОБА_2 є сином ОСОБА_5 . 
Відповідно до звіту про оцінку майна станом на 04 листопада 2021 року вартість спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 56 000 грн, спірної земельної ділянки – 17 000 грн (а.с. 37-46, Т. 1).
Вартість автомобіля ВАЗ 2108 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно висновку про оцінку транспортного засобу № 137/21, складеного 08 листопада 2021 року становить 50 900 грн (а.с. 64-82, Т. 1).
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що вважав доведеною вимогу позивача в частині встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1   та ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року (тобто з часу введення дію СК України) по 01 січня 2017 року та з 26 жовтня 2017 року по 06 травня 2021 року. Період з 01 січня 2017 року по 26 жовтня 2017 року не може бути задоволений, оскільки беззаперечних доказів спільного проживання позивача з ОСОБА_5 суду не надано. Стосовно визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 спірного житлового будинку та земельної ділянки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог, оскільки позивачка не довела, що вказане нерухоме майно набуте внаслідок спільної праці та в період фактичних шлюбних відносин. Стосовно спірного автомобіля суд вказав, що цей автомобіль був придбаний ОСОБА_5 в попередньому шлюбі, тому відсутні підстави визнавати його спільною сумісною власністю.
Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
За приписами ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Тобто при застосуванні ст. 74 СК України, слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
Для визначення осіб, як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбане спірне майно. Крім того для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї.
Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року (справа № 6-148цс12) та Верховного Суду від 15 серпня 2019 року (справа № 588/350/15).
Тобто, вирішуючи питання щодо правового режиму майна, суди мають встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.
Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо відсутності підстав для встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу з 01 вересня 1998 року по 31 грудня 2003  року включно, оскільки норми діючого у вказаний період КпШС України не передбачали можливості встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Щодо встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу з 01 січня 2017 року по 26 жовтня 2017 року колегія суддів також погоджується з висновком місцевого суду, що позивачкою не надано беззаперечних доказів  їх спільного проживання однією сім`єю  у вказаний період.
Стосовно вимог ОСОБА_15 про визнання об`єктами спільної сумісної власності житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_2 та земельної ділянки площею 0,25 га кадастровий номер 5924180600:04:002:0152 за вказаною адресою, слід зазначити наступне.
Вказане нерухоме майно було придбане ОСОБА_5 03 березня 2017 року на підставі договорів купівлі-продажу та цього ж числа проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на вказане майно.
У пункті 18 договору купівлі-продажу житлового будинку зазначено, що  покупець у шлюбі не перебуває, і грошові кошти, що ним витрачаються  на придбання житлового будинку за цим договором, не є спільною сумісною власністю  та є його особистою приватною власністю, і особи, які б могли поставити питання про визнання  за ними права власності на грошові кошти (чи їх частку), витрачені на купівлю житлового будинку, у тому числі відповідно до статетй 65, 74 та 97 СК України, відсутні.
В день укладення договорів купівлі-продажу ОСОБА_5 склав заповіт, яким вказане майно заповіві своєму сину – ОСОБА_2 . 
Крім того, як вбачається з показань свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на час придбання житлового будинку ОСОБА_5 жив у своєї матері. Кошти на придбання будинку надав батьку відповідач. 
Крім того, ОСОБА_1 знала про вказані договори купівлі-продажу, за життя ОСОБА_5 п. 18 договору купівлі-продажу житлового будинку від 03 березня 2017 року не оспорювала, а отже погоджувалася, що витрачені на придбання вказаного нерухомого майна кошти  не є спільною сумісною власністю, а є його особистими коштами.  
Отже, позивачкою не надано суду належних та достовірних доказів на підтвердження тієї обставини, що на момент придбання ОСОБА_5 спірного майна, вона проживала з ним однією сім`єю в розумінні ст. 74 СК України, та що вказане майно набуте за їх спільні кошти. 
Стосовно доводів апеляційної скарги, що обставина проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім`єю підтверджується показаннями свідків, колегія суддів зауважує, що   факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. 
Спірний автомобіль ВАЗ 2108, 1986 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1   був придбаний ОСОБА_5 під час його перебування у попередньому шлюбі з ОСОБА_6 , який було розірвано рішенням Роменського міського суду Сумської області від 11 грудня 2000 року та рішенням Роменського міського суду Сумської області від 21 березня 2002 року визнано за ОСОБА_13 право власності на вказаний автомобіль,  а тому відсутні підстави для визнання його об`єктом права спільної сумісної власності  ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .
Оскільки вимоги про визнання за позивачкою права власності на 1/2 частку спірного житлового будинку, земельної ділянки та автомобіля, та визначення частки  померлого ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності є похідними від вимог про визнання спірного майна спільною сумісною власністю, відповідно вказані вимоги також задоволенню не підлягають.  
Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для  скасування  чи зміни ухваленого рішення в оскаржуваній частині. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. 
  Враховуючи предмет та ціну позову, дана справа відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, а тому касаційному оскарженню згідно п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381-382 ЦПК України, суд -

                                                           П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Цимбала Володимира Івановича залишити без задоволення.
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 серпня 2022 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття касаційному оскарженню не підлягає. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        О. І. Собина 

                                                                                                   С. С. Ткачук