КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №756/16738/21                                                                     головуючийу суді Іінстанції Белоконна І.В.
провадження №22-ц/824/11524/2022                                               головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
06 грудня 2022 року                                                                                             м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді: Сушко Л.П.,
суддів: Сліпченка О.І., Олійника В.І., 
секретар судового засідання: Гайдаєнко В.С.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 лютого 2022 року та на додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей та просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/3 частини від його доходу до 7 000,00 грн щомісячно на кожну дитину.
Позов обґрунтовував тим, що 06 серпня 2021 року судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 02 серпня 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Зазначав також, що визначений судом розмір аліментів є занадто завищеним, оскільки з 08 січня 2016 року Дев`ятнадцятим окружним судом, Лейк Каунті , штат Іллінойс, США, прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в розмірі 4825,00 доларів США щомісячно до 30 червня 2024 року.
Надмірний розмір аліментів для  ОСОБА_1 , що встановлений судом США, не надає змоги останньому сплачувати на користь  ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх його видів заробітку (доходу).
Позивач вказав, що 14000,00 грн аліментів щомісячно на спільних з відповідачем дітей, на його думку, достатньо для належного їхнього утримання та матеріального забезпечення.
Рішення Оболонського районного суду міста Києвавід 04 лютого 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Додатковим рішенням рішення Оболонського районного суду міста Києвавід 02 червня 2022 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в даній цивільній справі задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2   витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.
Не погоджуючись з вказаними рішеннями, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києвавід 04 лютого 2022 року та ухвалити нове, яким змінити розмір аліментів, зменшивши їх з 1/3 частини заробітку (доходу) апелянта до 7000 грн на кожну дитину. Також просив скасувати додатковерішення суду першоїінстанції, та ухвалитинове про відмову в задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовував тим, що не відмовляється від сплати аліментів на утримання дітей, навпаки має можливість сплачувати по 7000 грн на кожну дитину. Зазначає, що відповідачем не доведено жодним доказом щодо необхідності сплачувати аліменти на дітей у розмірі, більшому, ніж визначений державою мінімальний розмір. Відповідач не надавала доказів фактичних витрат на дітей, не обгрунтовувала чому сума 45440 грн є необхідною та достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Вважає, що якщо ОСОБА_2 також буде витрачати 7000 грн на кожну дитину, як і позивач, то утримання дітей - малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 будуть забезпечені усім належним та необхідним для розвитку та достойного життя.
Доводи апеляційної скарги щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу обгрунтовував тим, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, оскільки фактично справа не містить жодних відомостей щодо обгрунтовано витрачених грошей на правничу допомогу.
25 жовтня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, а тому з позовом про зменшення або збільшення аліментів де аліменти винесені у частині від усіх видів доходу може звернутись лише відповідач (стягувач), в свою чергу позивач (боржник) позбавлений такої можливості. Також звернула увагу суду на те, що позивачем надані з апеляційною скаргою додаткові докази, які не були предметом розгляду у суді першої інстанції, а тому вважає, що апеляційна інстанція не може брати їх до уваги. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зазначила що матеріали справи не містять клопотання позивача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Враховуючи викладене, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішеннь суду першої інстанції в межах доводів  та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Вирішуючи даний спір і відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів, що з нього проводяться будь-які інші стягнення, окрім аліментів, визначених судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва від 06 серпня 2021 року. Додана позивачем до позову копія рішення Дев`ятнадцятого окружного суду, Лейк Каунті , штат Іллінойс, США, від 08 січня 2016 року стосується стягувача ОСОБА_6 та боржника ОСОБА_7 , тобто не має жодного відношення до позивача ОСОБА_1 . Також позивачем не надано доказів нецільового використання відповідачем отриманих аліментів. Окрім того згідно фінансових відомостей про доходи позивача суду не вдається встановити, що його дохід зменшився і є таким, що не дає змоги виконувати судовий наказ.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судоверішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права іздотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставіповно і всебічноз`ясованихобставин, на якісторонипосилаються як на підставусвоїхвимог і заперечень, підтвердженихтимидоказами, якібулидосліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей,суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Згідно з частиною 5 цієї ж статті той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.
Відповідно до ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Встановлено, що 06 серпня 2021 року судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва № 756/11717/21 вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 02.08.2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів на утримання малолітніх дітей просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/3 частини від його доходу до 7 000,00 грн щомісячно на кожну дитину.
Посилаючись на те, що визначений судом розмір аліментів є занадто завищеним, оскільки з 08 січня 2016 року Дев`ятнадцятим окружним судом, Лейк Каунті , штат Іллінойс, США, прийнято рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів в розмірі 4825,00 доларів США щомісячно до 30 червня 2024 року. Надмірний розмір аліментів для  ОСОБА_1 , що встановлений судом США, не надає змоги останньому сплачувати на користь  ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх його видів заробітку (доходу).
Вказував, що 14000,00 грн аліментів щомісячно на спільних з відповідачем дітей, на його думку, достатньо для належного їхнього утримання та матеріального забезпечення.
Суд першої інстанції вірно застосував до спірних правовідносин положення ст. 192 СК України.
Встановлено, що позивачем не надано доказів які б свідчили про зміну його матеріального або сімейного становища або погіршення стану здоров'я.
Доводи, викладені у апеляційній скарзі, про те, що сума аліментів, яку він сплачує на утримання дітей є занадто великою, є безпідставними, оскільки аліменти визначені судовим рішенням у частці, а тому сума аліментів залежить від доходу платника аліментів. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Доводи апеляційної скарги  про те, що якщо відповідач також буде витрачати 7000 грн на кожну дитину, як і позивач, то діти будуть забезпечені усім належним та необхідним для розвитку та достойного життя, колегія суддів відхиляє, оскільки саме ОСОБА_1 сплачує аліменти на підставі судового рішення та у розмірі, передбаченому законом. Крім того він не навів підстав визначених у ст. 192 СК України для зменшення розміру аліментів.
Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що з позовної заяви вбачається, що заявляючи вимоги про зменшення розміру аліментів, позивач посилається не на зміну сімейного, майнового стану чи стану здоров`я, а вказує на неповне з`ясування місцевим судом усіх обставин справи при постановленні судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дитини.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції встановивши всі фактичні обставини справи та дослідивши зібрані у справі докази, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено значне погіршення його майнового стану чи зміни сімейного стану, а тому відсутні підстави для зменшення розміру аліментів.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача не було порушено відповідачем.
Що стосується доводів апеляційної скарги на додаткове рішення, колегія суддів відмічає наступне.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Задовольняючи заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку, що заявлені відповідачем витрати є співмірними із складністю цієї справи та пропорційним задоволенням вимог, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що вони не спростовані позивачем.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Як вбачається з матеріалів справи, рішення по суті позову судом було ухвалено 04 лютого 2022 року.
08 лютого 2022 року відповідач ОСОБА_2 через свого представника подала до суду заяву щодо винесення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
На підтвердження фактично понесених витрат представником відповідача надано Договір про надання правової допомоги від 29.07.2021, свідоцтво, ордер, акти виконаних робіт та квитанції про оплату послуг на суму 6 000,00 грн.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, оскільки фактично справа не містить жодних відомостей щодо обгрунтовано витрачених грошей на правничу допомогу, колегія суддів відхиляє, оскільки позивач не надав до суду свої заперечення щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом першої інстанції питання про зменшення цих витрат з урахування наведених обставин відсутні.
За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування додаткового рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування додаткового рішення суду.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд, 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 лютого 2022 року залишити без змін.
Додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 червня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови буде складено «07» грудня 2022 року.
 
Головуючий суддя                                                                     Л.П. Сушко
 
Судді                                                                                           О.І. Сліпченко
                                                                                                                                                                                                                                                                   В.І. Олійник