Справа № 344/8485/21 
Провадження № 22-ц/4808/987/22 
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л. В. 
Суддя-доповідач Фединяк 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого                        Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)
суддів:                     Максюти І.О., Василишин Л.В.
секретаря                Мельник О.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» Миц Ірини Володимирівни на рішення Івано-Франківського міського суду від 01 червня 2022 року, ухвалене в складі судді Мелещенко Л.В. в м. Івано-Франківськ, повний текст рішення складено 03 червня 2022 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, 
ВСТАНОВИВ:
У травні 2021 року Приватне акціонерне товариства «Страхова компанія «Провідна» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу.
Позовна заява мотивована тим, що 10 жовтня 2018 року по вул. Шпитальна, 1 в м. Івано-Франківськ відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Skoda Praktik, державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіля Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 листопада 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Транспортний засіб Skoda Praktik, державний номерний знак НОМЕР_1 застрахований на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 06\0689458/9069/17 від 15 серпня 2017 року, укладений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» та Іноземним підприємством «Кока-Кола Беверідзис Україна Лімітед». Водій пошкодженого застрахованого автомобіля звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з заявою про факт настання події та виплату страхового відшкодування. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля SkodaPraktik, державний номерний знак НОМЕР_1 , було проведено його огляд, про що складено акт первинного огляду транспортного засобу та отримано рахунок № НОМЕР_3 , відповідно до якого вартість ремонту автомобіля SkodaPraktik, державний номерний знак НОМЕР_1 , склала 39 047,00 грн. На підставі зібраних документів складений акт № 2300244321 від 25 жовтня 2018 року на суму 39 047,00 грн, дана сума була виплачена на рахунки СТО, що підтверджується платіжним дорученням № 0047652. Враховуючи, що винуватцем дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_1 , а його цивільно-правова відповідальність на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна» позивач звернувся до страхової компанії відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу та виплатило позивачу лише 22609,60 грн. Оскільки розмір витрат Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на виплату страхового відшкодування складає 39 047 грн, при цьому покрито лише частину шкоди на суму 22 609,60 грн, тому з ОСОБА_1 підлягає стягнення 16 437, 40 грн( 39 047 грн- 22 609,60 грн). Просило стягнути з відповідача завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 16437,40 грн та витрати по оплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 01 червня 2022 року у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації) відмовлено у повному обсязі.
Не погоджуючись з рішенням суду представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» Миц І. В. подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконне рішення. Вказує, що вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталась з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування. Таким чином із ОСОБА_1 як з винної особи на користь позивача підлягає стягненню різницю між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Вказує, що якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою, яка ним одержана від страховика.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. 
За змістом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав. 
Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Відмовляючи у задоволенні позову приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», суд першої інстанції виходив з того, що ліміт відповідальності страховика Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» становить 100 000,00 грн. Розмір завданих збитків пошкодженням транспортного засобу SkodaPraktik, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача ОСОБА_1 ліміту відповідальності не перевищує. Позивачем не надано жодних доказів відмови страховика Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» у виплаті решти завданого матеріального збитку у розмірі 16 437,40 грн. Оскільки розмір завданої матеріальної шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика, з яким відповідач уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому відсутні підстави для покладення на відповідача відповідальності по відшкодуванню завданої матеріальної шкоди.
Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи.
Судом встановлено, що 10 жовтня 2018 року по вул. Шпитальна, 1 в м. Івано-Франківськ відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу SkodaPraktik, державний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіля Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .
Згідно постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 листопада 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн (а.с.8).
15 серпня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна», Страховиком, та Іноземним підприємством «Кока-Кола Беверідзис Україна Лімітед», Страхувальником, укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 06/0689458/9069/17. Предметом договору страхування є страхування транспортного засобу SkodaPraktik, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.5-7).
12 жовтня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» з заявою про факт настання події, а саме: дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 10 жовтня 2018 року по вул. Шпитальна, 1 в м. Івано-Франківськ (а.с.9).
12 жовтня 2018 року складений акт огляду транспортного засобу марки SkodaPraktik, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.11-12).
Згідно рахунку, вартість ремонту автомобіля SkodaPraktik, державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 39 047,00 грн (а.с.13).
25 жовтня 2018 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» складений страховий акт № 2300244321 за договором страхування наземних транспортних засобів, відповідно до якого вартість ремонту автомобіля SkodaPraktik, державний номерний знак НОМЕР_1 , складає 39 047,00 грн (а.с.14).
Відповідно до платіжного доручення № 0047652 від 26 жовтня 2018 року, Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» виплачено ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 39 047,00 грн (а.с.15).
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 , застрахована ОСОБА_1 у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна», про що свідчить поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ5660762. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну складає 100 000,00 грн (а.с. 16, 36).
Відповідно до бухгалтерської довідки від 16 квітня 2021 року, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» підтверджує, що 02 квітня 2019 року регресний платіж по справі № 2300244321 від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» на рахунок Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» надійшов у сумі 22 609,60 грн (а.с.17).
Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України Про страхування ).
Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Стаття 38 Закону передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
З огляду на зазначене, якщо розмір завданої шкоди перевищує належним чином визначену страхову суму ( ліміт відповідальності страховика у відносинах страхування цивільно-правової відповідальності), відшкодування шкоди в обсязі такої різниці здійснюється в межах окремого деліктного зобов`язання за участі деліквента та потерпілого, або іншої особи, до якої у встановленому законом порядку перейшло право потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди. Зокрема, за змістом статті 27 Закону України Про страхування та статті 993 ЦК України такою особою може бути страховик, який забезпечує майнові інтереси відповідного потерпілого у відносинах майнового страхування.
Згідно пункту 22.1 статті 22  Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Закону у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Зазначене відповідає висновкам, викладених в постанові  Великої Палати ВС від 14 грудня2021 року у справа № 147/66/17.
Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).
Установлено, що ОСОБА_1 застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_2 , у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ПЗУ Україна» з страховою сумою (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну складає 100 000,00 грн.
Згідно рахунку, вартість ремонту автомобіля SkodaPraktik, державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 39 047,00 грн , таким чином шкода, заподіяна майну покривається Лімітом відповідальності згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ5660762.
Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що вартість майнового збитку, завданого пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталась з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, оскільки не доведено, що розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності ОСОБА_1 , застрахованого Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна».
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року).
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України) становить 2 189 грн, тобто станом на 2021.
Ціна позову в даній справі становить 16 437,40 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 189 грн*100=218 900 грн).
Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Керуючись ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» Миц Ірини Володимирівни залишити без задоволення. Рішення Івано-Франківського міського суду від 01 червня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її підписання і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повний текст складено 11 жовтня 2022 року.

Судді:                                                                В.Д.Фединяк
                                                                       І.О. Максюта
                                                                       Л.В.Василишин