П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/16099/21 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Попова О.Г.  
Суддя-доповідач -  Матохнюк Д.Б.   
09 листопада 2022 року                                                                       м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Матохнюка Д.Б. 
суддів:  Білої Л.М.  Гонтарука В. М. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Яремчук Л.С, 
представника позивача: Кавун О.І.,
представників відповідача: Козленко Л.М., Кучерявої Т.А.,
представника третьої особи: Сторожук В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року у справі за адміністративним позовом Керівника Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області в  інтересах Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області до Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, третя особа - Поліська дослідна станція імені О.М.Засухіна Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України, про визнання протиправним та скасування рішення, 
В С Т А Н О В И В :
у липні 2021 року Керівника Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області в інтересах Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області звернувся до суду з адміністративним позовом до Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області, третя особа - Поліська дослідна станція імені О.М.Засухіна Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України, в якому просив:
-визнати протиправним та скасувати рішення Вишевицької сільської ради № 175 від 23.04.2021 про прийняття у комунальну власність ділянки сільськогосподарського призначення площею 156.9436 га, кадастровий номер 1825081800:01:000:1269;
- визнати протиправним та скасувати рішення Вишевицької сільської ради № 176 від 23.04.2021 про прийняття у комунальну власність ділянки сільськогосподарського призначення площею 72.0375 га, кадастровий номер 1825084300:02:000:0007;
- визнати протиправним та скасувати рішення Вишевицької сільської ради № 177 від 23.04.2021 про прийняття у комунальну власність ділянки сільськогосподарського призначення площею 59.2171 га, кадастровий номер 1825084300:02:000:0006;
- визнати незаконним та скасувати рішення Вишевицької сільської ради № 178 від 23.04.2021 про прийняття у власність земель сільськогосподарського призначення площею 65.5983 га, кадастровий номер 1825084300:04:000:0121;
- визнати протиправним та скасувати рішення Вишевицької сільської ради № 179 від 23.04.2021 про прийняття у власність земель сільськогосподарського призначення площею 149.8358 га, кадастровий номер 1825084300:04:000:0123.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року позовні вимоги задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
У судовому засіданні представники відповідача апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.
Представники позивача та третьої особи про задоволення апеляційної скарги заперечили, посилаючись на її необгрунтованість та безпідставність.
Заслухавши, суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу  необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, земельні ділянки з кадастровими номерами: 1825084300:04:000:0123 площею 149,8358 га, 1825084300:04:000:0121 площею 65,5983 га; 1825084300:02:000:0037 площею 72,0375 га; 1825084300:02:000:0006 площею 59,2171 га та 1825081800:01:000:1269 площею 159,9436 га знаходяться на території Вишевицької сільської ради за межами населеного пункту.
Так, Вишевицька сільська рада звернулися з клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо передання земельних ділянок з кадастровими номерами 1825084300:04:000:0123 площею 149,8358 га, 1825084300:04:000:0121 площею 65,5983 га; 1825084300:02:000:0037 площею 72,0375 га; 1825084300:02:000:0006 площею 59,2171 га та 1825081800:01:000:1269 площею 159,9436 га до комунальної власності сільської ради.
Листом Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області від 05.05.2021 №18600.2310/2-21 повідомлено про те, що Головне управління не в змозі позитивно вирішити питання підняте у зверненні Вишевицької сільської ради. Зазначені земельні ділянки державної власності передані у користування «Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна» на підставі рішення виконавчого комітету Радомишльської районної депутатів за №171 від 30.07.1990.
Проте, 23.04.2021 Вишевицькою сільською радою прийняті рішення:
-№175 про прийняття у комунальну власність ділянки сільськогосподарського призначення площею 156.9436 га, кадастровий номер 1825081800:01:000:1269;
- №176 про прийняття у комунальну власність ділянки сільськогосподарського призначення площею 72.0375 га, кадастровий номер 1825084300:02:000:0007;
- №177 від 23.04.2021 про прийняття у комунальну власність ділянки сільськогосподарського призначення площею 59.2171 га, кадастровий номер 1825084300:02:000:0006;
- №178 від 23.04.2021 про прийняття у власність земель сільськогосподарського призначення площею 65.5983 га, кадастровий номер 1825084300:04:000:0121;
- №179 від 23.04.2021 про прийняття у власність земель сільськогосподарського призначення площею 149.8358 га, кадастровий номер 1825084300:04:000:0123.
Так, вказані земельні ділянки за кадастровими номерами 1825084300:04:000:0123 площею 149,8358 га, 1825084300:04:000:0121 площею 65,5983 га; 1825084300:02:000:0037 площею 72,0375 га; 1825084300:02:000:0006 площею 59,2171 га та 1825081800:01:000:1269 площею 159,9436 га зареєстровані: Тип власності: Державна власність та відповідні записи внесені до Державного реєстру речових прав на нерухове майно про реєстрацію іншого речового права.
Крім того, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухове майно про реєстрацію іншого речового права та Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, спірні земельні ділянки за кадастровими номерами 1825084300:04:000:0123 площею 149,8358 га, 1825084300:04:000:0121 площею 65,5983 га; 1825084300:02:000:0037 площею 72,0375 га; 1825084300:02:000:0006 площею 59,2171 га та 1825081800:01:000:1269 площею 159,9436 га перебувають на праві постійного користування - Поліської дослідної станції імені О.М.Засухіна Інституту картоплянства Національної академії аграрних наук України.
Вважаючи оскаржувані рішення Вишевицької сільської ради протиправними, керівник Коростишівської окружної прокуратури керуючись вимогами ст. 131-1 Конституції України, ст. 53 КАС України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру», звернувся до суду з даним позовом в інтересах Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області.
За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись нормами чинного законодавства дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст. 14 Конституції України земля визнана основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно з ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування» від 21.05.1997 №280/97-ВР (Закон №280/97-ВР) місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Згідно із ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону №280/97-ВР визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Так, суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.
Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України (ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Згідно із ст. 1 Земельного кодексу України (ЗК України) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності в оренду для створення фермерських господарств регулюється Земельним кодексом України.
Частиною 1 ст. 3 ЗК України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України (ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.
Так, після утворення об`єднаних територіальних громад землі за межами населених пунктів (проводиться їх інвентаризація та присвоюються кадастрові номери) переходять до комунальної власності ОТГ (окрім тих, які були у власності державних підприємств (державна власність)).
При цьому, підстава набуття земель у комунальну власність територіальними громадами визначена ч.5 ст. 83 ЗК України, відповідно до якої територіальні громади набувають землю у комунальну власність у разі:
-передачі їм земель державної власності;
- відчуження земельних ділянок для суспільних потреб та з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону;
- прийняття спадщини або переходу в їхню власність земельних ділянок, визнаних судом відумерлою спадщиною;
- придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;
- виникнення інших підстав, передбачених законом.
Відповідно до ст. 117 ЗК України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.
Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.
Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Тобто, право власності на земельні ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Тобто, законодавством визначена певна процедура передачі земельних ділянок у комунальну власність, складові якої є передумовою набуття права власності, яке виникає виключно з моменту державної реєстрації цього права.
Так, з 01.01.2013 року набув чинності Закон України "Про розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 року № 5245-VI. У відповідності до п. 6, 3,4 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону з набранням чинності цим Законом землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. З дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.
При цьому, у державній власності залишаються: а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони; б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; в) землі зон відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу.
Також, до Земельного кодексу України внесено змні Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 №1423-IX, який набрав чинності 27.05.2021, а саме п. 24 розділу Х Перехідних положень ЗК України, який визначає, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:
а)що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);
б) оборони;
в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;
г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;
д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;
е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.
Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.
Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.
З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, Вишевицька сільська рада звернулася з клопотанням до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо передання земельних ділянок з кадастровими номерами 1825084300:04:000:0123 площею 149,8358 га, 1825084300:04:000:0121 площею 65,5983 га; 1825084300:02:000:0037 площею 72,0375 га; 1825084300:02:000:0006 площею 59,2171 га та 1825081800:01:000:1269 площею 159,9436 га до комунальної власності сільської ради.
Листом Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області від 05.05.2021 №18600.2310/2-21 повідомило відповідача про те, що Головне управління не в змозі позитиви вирішити питання підняте у зверненні Вишевицької сільської ради, оскільки земельні ділянки державної власності передані користування «Поліської дослідної станції імені О.М. Засухіна» на підставі рішення виконавчого комітету Радомишльської районної депутатів за №171 від 30.07.1990.
Проте, Вишевицька сільська рада, не дочекавшись відповіді Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо розгляду клопотання про передачу у комунальну власність спірних ділянок, прийняла рішення від 23.04.2021 №175-179 про прийняття у комунальну власність ділянок сільськогосподарського призначення площею 156.9436 га, кадастровий номер 1825081800:01:000:1269, площею 72.0375 га, кадастровий номер 1825084300:02:000:0007, площею 59.2171 га, кадастровий номер 1825084300:02:000:0006, площею 65.5983 га, кадастровий номер 1825084300:04:000:0121, площею 149.8358 га, кадастровий номер 1825084300:04:000:0123.
Тобто, на момент винесення оскаржуваних рішень у даній справі відсутні рішення ГУ Держгеокадастру про передачу вказаних земельних ділянок Вишевицькій сільській раді та акти приймання-передачі таких земельних ділянок, та на вказані земельні ділянки не зареєстровано право власності.
Відповідно до ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.
Статтею 83 ЗК України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності. 
Так, спірні земельні ділянки є землями державної власності та можуть бути передані в комунальну власність лише за певної процедури.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що при прийнятті оскаржуваних рішень Вишевицька сільська рада недотрималась (неврахована) процедури передачі земельних ділянок державної власності у комунальну власність визначених законодавством, відтак оскаржувані рішення прийняті передчасно, а тому наявні підстави для їх скасування.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються  встановленими у справі обставинами.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду –без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Вишевицької сільської ради Радомишльського району Житомирської області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 
Постанова суду складена в повному обсязі   10 листопада 2022 року.
Головуючий	 	 	Матохнюк Д.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Біла Л.М.    Гонтарук В. М.