ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 686/30555/21
Провадження № 22-ц/4820/859/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Костенка А.М., Янчук Т.О.,
       секретар        судового засідання        Шевчук Ю.Г.,
       з участю        представниці позивача         ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в особі його законної представниці ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2022 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2021 року Міське комунальне підприємство «Хмельницьктеплокомуненерго» (далі – Підприємство) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання.
Підприємство зазначило, що на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 5 листопада 2013 року позивач надає ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 комунальні послуги з теплопостачання до квартири АДРЕСА_1 . Відповідачі не оплачують ці послуги у строки, встановлені договором і законом, у зв`язку з чим за період з 1 березня 2016 року до 31 жовтня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 40 226 грн 45 коп.
За таких обставин Підприємство просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на свою користь 40 226 грн 45 коп. боргу за послуги з теплопостачання.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2022 року позов задоволено.
Стягнено в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Підприємства заборгованість за надані послуги із теплопостачання за період з 1 березня 2016 року по 31 жовтня 2021 року в сумі 40 226 грн 25 коп. та судовий збір в сумі по 567 грн 50 коп. з кожного.
Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не здійснювали плату за спожиті послуги з теплопостачання, внаслідок чого з них на користь Підприємства необхідно стягнути вказаний борг.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачі не мають заборгованості за послуги з теплопостачання, а Підприємство не довело належними та допустимими доказами розміру цієї заборгованості. Суд першої інстанції не дотримався принципу диспозитивності цивільного судочинства та вийшов за межі заявлених вимог, стягнув з відповідачів заборгованість за комунальні послуги після спливу позовної давності, розглянув справу з численними порушеннями процесуального закону і невмотивував своє рішення.

Процесуальні дії суду апеляційної інстанції

В порядку ст. 55 ЦПК України суд апеляційної інстанції ухвалою від 17 серпня 2022 року залучив до участі у справі замість померлого відповідача ОСОБА_7 його правонаступників – ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_5 .

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Підприємство подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення та стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги із теплопостачання.
ОСОБА_6 як законна представниця малолітнього ОСОБА_5 не висловила своєї позиції щодо апеляційної скарги.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_7 після ухвалення судом першої інстанції рішення у справі це рішення слід змінити.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 проживали на умовах договору найму у квартирі АДРЕСА_1 . 
Підприємство є виконавцем послуг з теплопостачання, тобто теплопостачальною організацією.
5 листопада 2013 року між Підприємством і ОСОБА_2 укладено договір про надання послуг з теплопостачання, за умовами якого теплопостачальна організація зобов`язалася своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та підігріву води, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором (пункт 1).
У пункті 10 договору сторони визначили, що при оплаті спожитих послуг розрахунковим періодом є календарний місяць, а платежі вносяться споживачем не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.
Згідно пункту 18 договору споживач зобов`язався оплачувати послуги в установлений договором строк.
У період з 1 березня 2016 року до 31 жовтня 2021 року Підприємство надавало відповідачам послуги з теплопостачання, натомість, останні не оплатили їх у повному розмірі, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 40 226 грн 45 коп.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

а) щодо вирішення спору по суті заявлених вимог

Частиною 1 статті 61 ЖК України встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем – житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності – відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем – громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
За змістом ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
В силу ст. 1 Закону України від 24 червня 2004 року №1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» (далі – Закон № 1875-ІV), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, житлово-комунальні послуги – результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо) є різновидами житлово-комунальних послуг (п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону №1875-ІV).
Згідно зі ст. 19 Закону №1875-ІV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.
Із положень п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону №1875-ІV слідує, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Як передбачено ч. 1 ст. 32 Закону №1875-ІV плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Аналогічні положення містяться у чинному Законі України від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України від 2 червня 2005 року № 2633-ІV «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що комунальні послуги – це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи в забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, установленому законодавством. Ця діяльність здійснюється на підставі відповідних договорів про надання комунальних послуг, укладених між їх виконавцями та споживачами.
Теплопостачання є одним із видів комунальних послуг, який забезпечує належне утримання та збереження нерухомого майна.
Споживачі зобов`язані оплатити надані комунальні послуги відповідно до умов укладеного договору. Предметом виконання грошового зобов`язання за договором про надання житлово-комунальних послуг є певна грошова сума, що має бути сплачена споживачем виконавцю.
При цьому особи, які проживають на умовах договору найму у житлових приміщеннях державного і громадського житлового фонду (наймач і члени його сім`ї), несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати комунальних послуг.
Згідно довідки Підприємства від 23 листопада 2021 року №333 (а.с. 5-6) з березня 2016 року до жовтня 2021 року відповідачі не виконували зобов`язання за договором і не оплачувати послуги з теплопостачання, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 40 226 грн 45 коп.
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не спростували ці обставини.
Із указаної довідки слідує, що в періоди з жовтня 2016 року до квітня 2017 року, з жовтня 2017 року до квітня 2018 року, з березня 2020 року до травня 2021 року відповідачам надавалася субсидія на сплату послуг з теплопостачання, водночас ця соціальна допомога на покривала всю суму нарахованої плати за спожиті послуги.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що з ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Підприємства підлягає стягненню вказана заборгованість.
Посилання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на те, що вони не мають заборгованості з оплати комунальних послуг, а Підприємство не довело належними та допустимими доказами розміру цієї заборгованості, не відповідають фактичним обставинам справи.
Підприємство не заявляло позовних вимог про стягнення боргу за послуги з теплопостачання, що утворився станом 1 березня 2016 року у розмірі 9 502 грн 64 коп., а суд не вирішував питання про стягнення з відповідачів цих коштів, тому доводи апеляційної скарги про порушення судом принципу диспозитивності цивільного судочинства є безпідставними.

б) щодо позовної давності

Позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України).
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
За змістом ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
В силу ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Згідно зі ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що позовна давність – це строк, протягом якого особа може захистити в суді своє суб`єктивне право в разі його порушення, невизнання або оспорення. Законом установлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Якщо умовами договору встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника сплатити борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку сплати кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за цей платіж починається з моменту порушення строку його погашення.
У такому випадку позовна давність за вимогами позивача про стягнення коштів, сплату яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Позовна давність може бути застосована лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом першої інстанції рішення у справі.
Вчинення особою дій, які свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, є підставою переривання перебігу позовної давності.
Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.
До дій, що свідчать про визнання боргу з оплати комунальних послуг, може належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу, укладення боржником договору про відстрочення (розстрочення) сплати визнаної боржником заборгованості.
Оскільки за умовами договору про надання послуг з теплопостачання (а.с. 4) відповідачі мали виконувати зобов`язання з оплати комунальних послуг щомісячними платежами (не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим), то позовна давність за вимогами Підприємства про стягнення заборгованості повинна обчислюватися за кожним окремим платежем з моменту настання строку його погашення.
З квітня 2016 року відповідачі не виконують належним чином зобов`язання зі сплати комунальних послуг, а відтак з того часу у Підприємства виникло право на позов і почався перебіг позовної давності за простроченими платежами.
Протягом 2016-2021 років відповідачі вносили плату за послуги теплопостачання частково (в тому числі у місяці, коли ця плата не нараховувалася), зокрема: у червні 2016 року – 100 грн, у вересні 2017 року – 200 грн, у травні 2018 року – 50 грн, у серпні 2018 року – 50 грн, у жовтні 2021 року – 200 грн.
Крім того, 29 вересня 2017 року та 24 лютого 2020 року ОСОБА_2 за згодою членів сім`ї уклала з Підприємством угоди про погашення заборгованості за послуги з теплопостачання, згідно яких сторони визнали наявну заборгованість і розстрочили її сплату.
Отже, відповідачі вчинили дії, які свідчать про визнання ними свого боргу з оплати комунальних послуг, а тому перебіг позовної давності перервався.
У свою чергу нарахування та сплата субсидії на сплату комунальних послуг не свідчить про визнання відповідачами боргу, оскільки ця соціальна допомога направлена на погашення поточних платежів.
За таких обставин суд першої інстанції правомірно присудив з відповідачів на користь Підприємства всю заборгованість за послугами з теплопостачання.
Посилання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на те, що позовна давність сплила, не відповідають фактичним обставинам справи.

в) щодо зобов`язання спадкоємців ОСОБА_7 .

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
В силу ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
Як передбачено ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
За змістом указаних правових норм спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Об`єктом спадкування можуть бути лише права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті. Спадкоємець відповідає перед кредитором за боргами спадкодавця лише в межах вартості одержаного ним у спадщину майна.
Матеріали справи не містять інформації щодо спадкового майна, у межах вартості якого спадкоємці ОСОБА_7 зобов`язанні задовольнити вимоги Підприємства зі сплати боргу за послугами з теплопостачання. Тому суд не може покласти на ОСОБА_2 і ОСОБА_5 відповідальність за цими зобов`язаннями.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

Висновок суду першої інстанції про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за комунальними послугами ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та узгоджується з вимогами закону, а процесуальні дії суду не вплинули на правильність вирішення спору.
Оскільки після ухвалення судом рішення у справі ОСОБА_7 помер, а відповідальність зі сплати боргу не може бути покладена на його спадкоємців, то заборгованість за послугами з теплопостачання у розмірі 40 226 грн 25 коп. слід присудити на користь Підприємства лише з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .
В цій частині рішення суду підлягає зміні.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання щодо зміни розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено в повному розмірі щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , то з них на користь Підприємства слід стягнути по 756 грн 66 коп. судового збору за подання позову з кожного (2270:3).
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 5 квітня 2022 року  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2022 року до ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення у справі.
За наслідками апеляційного перегляду справи з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь держави слід присудити по 1 135 грн судового збору за подання апеляційної скарги з кожного (2270?150%:3).

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 лютого 2022 року змінити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (місце проживання – АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (місце проживання – АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 (місце проживання – АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 ) на користь Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» (місцезнаходження – 29009, місто Хмельницький, вулиця Чорнобрового, 5; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 03356571) 40 226 гривень 25 копійок заборгованості за послуги з теплопостачання.
Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання – АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (місце проживання – АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 (місце проживання – АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 ) на користь Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» (місцезнаходження – 29009, місто Хмельницький, вулиця Чорнобрового, 5; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України – 03356571) по 756 гривень 66 копійок судового збору з кожного.
Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання – АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (місце проживання – АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 (місце проживання – АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 ) на користь держави (одержувач: Головне Управління Казначейства у місті Хмельницькому/Хмельницький МТГ (22030101), код отримувача (ЄДРПОУ) 37971775, рахунок UA608999980313181206080022775, Казначейство України (ЕАП), МФО 899998; призначення платежу: судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)) по 1 135 гривень судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повне судове рішення складено 7 жовтня 2022 року.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       А.М. Костенко

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Карплюк О.І.
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 45