Постанова
Іменем України
 
26 жовтня 2022 року 
м. Київ
 
справа № 308/4805/19
провадження № 61-4330св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач),
суддів: Карпенко С. О., Мартєва С. Ю.,  Сердюка В. В., Стрільчука В. А., 
 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідачі: акціонерне товариство «Альфа-Банк», державний реєстратор Велятинської сільської ради Хустського району Горщар Михайло Васильович,
особа, яка подала касаційну скаргу - ОСОБА_2 , законним представником якого є ОСОБА_3 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2  - адвоката Вакули Юрія Ігоровича на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року в складі колегії суддів: Куштана Б. П., Бисаги Т. Ю., Джуги С. Д.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - АТ «Альфа-Банк»), державного реєстратора Велятинської сільської ради Хустського району Горщара М. В. про визнання незаконним та скасування рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки.
Позовна заява мотивована тим, що02 листопада 2007 року між ним і акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБСР «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» було укладено договір кредиту № 08/297-68, відповідно до якого позивачу було надано кредит у сумі 35 000 доларів США на споживчі цілі. На забезпечення виконання умов кредитного договору між позивачем, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (яким на праві спільної сумісної власності належав предмет іпотеки - квартира) та банком 02 листопада 2007 рокубуло укладено іпотечний договір відповідно до умов якого в іпотеку було надано квартиру, яка знаходиться за адресою:      АДРЕСА_1 .
Позивачу стало відомо, що державним реєстратором Велятинської сільської ради Хустського району Горщарем М. В. 01 квітня 2019 року зареєстровано права власності на квартиру, передану в іпотеку за банком. Позивач вважав таке задоволення вимог іпотекодержателя незаконним, оскільки він не був належним чином повідомлений про намір банку звернути стягнення на предмет іпотеки; спірне іпотечне майно підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від    20 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Велятинської сільської ради Хустського району Горщара М. В. за індексним номером 46240314 від 01 квітня 2019 року про реєстрацію за                         АТ «Укрсоцбанк» права власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 , яка здійснена на підставі договору кредиту № 08/297-68 від 02 листопада 2007 року, іпотечного договору № 08/297-68 від 02 листопада 2007 року, повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, виданого АТ «Укрсоцбанк» від 28 січня 2019 року.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Не погодившись із цим рішенням суду, відповідачем АТ «Альфа-Банк» було подано апеляційну скаргу.
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року закрито провадження у справі за апеляційною скаргою АТ «Альфа-Банк» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ «Альфа-Банк», державного реєстратора Велятинської сільської ради Хустського району Горщара М. В. про визнання незаконним і скасування рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки. Визнано нечинним рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2020 року.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що судом встановлено смерть позивача ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Хоча спірні правовідносини і допускають процесуальне правонаступництво, однак у ході апеляційного перегляду справи кола можливих спадкоємців померлого позивача встановлено не було. У позивача із адвокатом Васильчуком А. Ю. було укладено договір про надання правової допомоги від 02 травня 2019 року і вже після смерті свого довірителя у суді апеляційної інстанції адвокат подавав клопотання про розгляд справи за відсутності сторін, натомість жодних клопотань у зв`язку зі смертю свого довірителя та необхідність залучення до участі в справі його правонаступників від представника не надходило. За наявних матеріалів та встановлених обставин справи апеляційний суд вважав, що провадження у справі належить закрити через відсутність встановлених судом правонаступників померлого позивача.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У травні 2022 року представник ОСОБА_2 - адвокат Вакула Ю. І. надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року.
У касаційній скарзі він просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року і направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 09 червня 2022 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу з суду першої інстанції.
Указана справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 20 жовтня 2022 року справу призначено до судового розгляду.
Аргументи учасників справи
Узагальненні доводи касаційної скарги
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права та помилково закрив провадження у справі. Суд залишив поза увагою наявність у померлого позивача спадкоємців, які в силу закону та свого віку прийняли спадщину, зокрема, неповнолітній син позивача - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Однак суд не вирішив питання про його залучення до участі у справі в якості правонаступника позивача. Крім того, апеляційний суд помилково визнав рішення нечинним та закрив провадження, оскільки такі дії можуть бути вчинені у випадку відмови позивача від позову та укладення між сторонами мирової угоди на цій стадії. Однак необхідні для цього обставини не були встановлені апеляційним судом.
Позиції інших учасників
Відзив на касаційну скаргу у визначений судом строк до суду не надходив.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та протоколи до неї (далі - Конвенція), а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У частині другій статті 389 ЦПК України зазначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, має право подати касаційну скаргу на судове рішення лише після його перегляду в апеляційному порядку за її апеляційною скаргою, крім випадку, коли судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи було ухвалено безпосередньо судом апеляційної інстанції. Після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи (частина четверта статті 389 ЦПК України).
У статті 400 ЦПК України зазначено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Як видно із справи, у травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до  АТ «Альфа-Банк», державного реєстратора Велятинської сільської ради Хустського району Горщара М. В. про визнання незаконним та скасування рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки.
Позовна заява мотивована тим, що02 листопада 2007 року між ним і АКБСР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк») було укладено договір кредиту № 08/297-68, відповідно до якого позивачу було надано кредит у сумі 35 000 доларів США на споживчі цілі. На забезпечення виконання умов кредитного договору між позивачем, ОСОБА_4 ,       ОСОБА_5 (яким на праві спільної сумісної власності належить предмет іпотеки) та банком 02 листопада 2007 рокубуло укладено іпотечний договір відповідно до умов якого в іпотеку було надано квартиру, яка знаходиться за адресою:      АДРЕСА_1 . Державним реєстратором Велятинської сільської ради Хустського району Горщарем М. В. 01 квітня 2019 року зареєстровано права власності на квартиру, передану в іпотеку за банком. Позивач вважав таке задоволення вимог іпотекодержателя незаконним, оскільки він не був належним чином повідомлений про намір банку звернути стягнення на предмет іпотеки; спірне іпотечне майно підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від    20 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Велятинської сільської ради Хустського району Горщара М. В. за індексним номером 46240314 від 01 квітня 2019 року про реєстрацію за АТ «Укрсоцбанк» права власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 , яка здійснена на підставі договору кредиту № 08/297-68 від 02 листопада 2007 року, іпотечного договору № 08/297-68 від 02 листопада 2007 року, повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, виданого АТ «Укрсоцбанк» від 28 січня 2019 року. Вирішено розподіл судових витрат.
Не погодившись із цим рішенням суду, відповідачем АТ «Альфа-Банк» було подано апеляційну скаргу.
При апеляційному перегляді зазначеного рішення на виконання ухвали Закарпатського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було надано актовий запис про смерть № 646 від 08 квітня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 (позивач) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також у інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.
Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.
Процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи - сторони в порядку статті 55 ЦПК України можливе шляхом залучення правонаступників за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У статті 1219 ЦК передбачено, що до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:            1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Апеляційний суд правильно встановив, що спірні правовідносини у цій справі щодо визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію права власності на майно (квартиру) допускають правонаступництво.
Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України). 
Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу (частина четверта статті 1268 ЦК України). 
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року від Першої Ужгородської державної нотаріальної контори були витребувано інформацію щодо спадкоємців померлого ОСОБА_1 . На виконання вимог цієї ухвали державним нотаріусом Бучацькою Л. В. було надано інформацію про те, що спадкова справа № 331/2021 (номер у Спадковому реєстрі 68931948) щодо майна померлого заведена за претензією АТ «Альфа-Банк»; інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини та на видачу свідоцтва про право на спадщину не виявлено.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року від Центру надання адміністративних послуг виконкому Ужгородської міської ради було витребувано довідку про склад сім`ї ОСОБА_1 . На виконання цієї ухвали начальником відділу реєстрації місця проживання було надано довідку про те, що разом із ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_2 був зареєстрований ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), однак надати інформацію хто постійно проживав разом із ОСОБА_1 є неможливим, оскільки такі відомості відділом реєстрації місця проживання не обліковуються.
Для встановлення осіб, які проживали разом із ОСОБА_1 на момент його смерті, ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 03 лютого 2022 року витребувано від комунального підприємства «Житловий ремонтно-експлуатаційний район № 4» Ужгородської міської ради (код ЄДРПОУ - 20444974) відповідну інформацію. Ухвала повернулася до Закарпатського апеляційного суду без вручення із зазначенням причини - «адресат відсутній за вказаною адресою» (вибув).
Однак, у подальшому апеляційний суд не здійснив дії (запити) до уповноважених осіб з метою з`ясування місцезнаходження даної юридичної особи (чи не є вона припиненою), зокрема, до її засновників, враховуючи організаційно-правову форму (комунальне підприємство) та форму власності (державна власність/власність територіальної громади) юридичної особи. Як наслідок - апеляційний суд також не з`ясував, чи наявні у даної юридичної особи запитувані відомості, а якщо ні, то хто являється розпорядником відповідної інформації і чи взагалі така інформація наявна.
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (частина п`ята статті 12 ЦПК України).
За частиною другою статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом
Суд також не вчинив дій щодо встановлення спадкоємців померлого позивача, які вважаються такими, що прийняли спадщину згідно частини четвертої статті 1268 ЦК України (малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена).
Як видно з матеріалів справи, на момент смерті ОСОБА_1 (позивача)      ІНФОРМАЦІЯ_1 у нього був неповнолітній син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 13 грудня 2006 року, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області.
За частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема: визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині (пункт 3).
Відповідно до статті 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.
Як слідує з оскаржуваного рішення апеляційного суду, ним не було встановлено обставин відмови позивача від позову та/або укладення між сторонами мирової угоди, а тому суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про визнання нечинним рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі.
За пунктом 4 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема: скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
У випадку, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі (пункт 7 частини першої статті 255 ЦПК України).
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції, дійшов передчасного висновку про те, що провадження у даній справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю правонаступників (спадкоємців) позивача ОСОБА_1 . 
Апеляційний суд має належним чином встановити наявність або відсутність правонаступників померлого позивача та вирішити питання про їх залучення до участі у справі (заміна позивача).
Верховний Суд також звертає увагу на те, що якщо суд першої інстанції ухвалив законне й обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для його скасування в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі (частина третя статті 377 ЦПК України).
Як видно із справи, позивач ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто після ухвалення судом першої інстанції рішення суду (20 жовтня 2020 року).
Отже, перш ніж скасувати рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі в зв`язку зі смертю фізичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, суд апеляційної інстанції має з`ясувати і зазначити в судовому рішенні, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частин четвертої та шостої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції. Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
Оскільки вищенаведені порушення норм процесуального права було допущено апеляційним судом, шляхом ухвалення ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року слід скасувати і направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду.
Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки Верховний Суд направляє справу для продовження розгляду та не ухвалює нове рішення, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі  колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Вакули Юрія Ігоровича задовольнити.
Ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 17 лютого 2022 року  скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                               В. М. Ігнатенко
 
Судді:                                                                                           С. О. Карпенко
 
                                                                                                      С. Ю. Мартєв
 
                                                                                                      В. В. Сердюк
 
                                                                                                      В. А. Стрільчук