П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2022 р.	м. Одеса	Справа № 508/801/21	
Час і місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
12:54 год., смт. Миколаївка;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
15.06.2022 року;
Головуючий в 1 інстанції: Банташ Д.С.
        П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Крусяна А.В.
– Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 08 червня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП ВПД №1 Березівського РВП Головного Управління Національної поліції в Одеській області майора поліції Мардаренка Євгена Володимировича, Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
скасувати постанову від 15.10.2021 року Серії БАВ №393965 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 4 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу у розмірі 20400 грн.;
визнати незаконними дії інспектора СРПП ВПД №1 Березівського РВП Головного Управління Національної поліції в Одеській області майора поліції Мардаренка Євгена Володимировича;
закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.
В обґрунтування позову зазначено, що висновки поліцейського про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, є необґрунтованими та не підтверджені жодними доказами. Наведені обставини свідчать про неправомірність адміністративного стягнення, що є безумовною підставою для задоволення позову та скасування оспорюваної постанови відповідача.
Рішенням Миколаївського районного суду Одеської області від 08 червня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.
Суд скасував постанову по справі про адміністративне правопорушення Серії БАВ №393965 від 15.10.2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, відносно ОСОБА_1 .
Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрив, у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовій збір у розмірі 454 грн.
В іншій частині позовних вимог суд відмовив.
Вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, з посиланням на положення ч. 2 ст. 77, ч. 4 ст. 78 КАС України, ст. 7 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Сама лише постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення.
З огляду на те, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження правомірності складання відносно позивача оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП, зокрема не надано доказів того, що позивач керував транспортним засобом, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість оспорюваного рішення, наявність підстав для його скасування в судовому порядку.
В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції в Одеській області, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, з посиланням на положення ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», ст.ст. 7, 9, 245, 252, 280 КУпАП, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тим обставинам, що на підставі рішення суду позивач був позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік, а саме до 30.06.2022 року.
Правомірність оспорюваної постанови підтверджується саме тією обставиною, що поліцейськими під час виконання покладених на них завдань було зупинено відповідний транспортний засіб, в якому на пасажирському сидінні знаходився позивач, іншої особи, яка б могла керувати автомобілем виявлено не було.
На переконання апелянта, ці обставини безумовно свідчать про керування позивачем транспортним засобом за відсутності права на це, а його дії під час вчинення правопорушення фактично направлені на уникнення відповідальності.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, 15.10.2021 року інспектором СРПП ВПД №1 Березівського РВП Головного Управління Національної поліції в Одеській області майора поліції Мардаренком Євгеном Володимировичем винесено постанову Серії БАВ №393965 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 20400 грн. за ч. 4 ст. 126 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Підставою для винесення вказаної постанови стало керування позивачем 15.10.2021 року о 02 год. 10 хв., в с. Стрюкове по вул. Ламброва, транспортним засобом ВАЗ21113, д.н.з. НОМЕР_1 , без права керування транспортними засобами, а саме був позбавлений права керування транспортними засобами постановою Миколаївського районного суду Одеської області від 30.06.2021 року.
Не погоджуючись із вказаною постановою, посилаючись на її необґрунтованість та невідповідність чинному законодавству, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).
Відповідно до п.п. «а» п. 2.1 Правил від 10.10.2001 року №1306 водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно із ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Слід враховувати, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також, виходячи з обставин справи, слід враховувати, що позивач заперечує наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, що в силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України зобов`язує відповідача довести правомірність свого рішення та дій і обґрунтованість адміністративного стягнення.
Водночас, відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За правилами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Виходячи з обставин, що склались у цій справі, апеляційний суд враховує, що оспорювана за цим позовом постанова не містить посилань на наявність доказів правопорушення, у тому числі відповідні відеоматеріали та пояснення свідка.
Судом першої інстанції правильно визначено, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а являється лише рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення.
Саме факт керування позивачем транспортним засобом в період позбавлення його такого права не зафіксовано відповідачем на будь-яких доказах. При цьому, учасниками підтверджується відсутність позивача на місці водія під час зупинки транспортного засобу з метою перевірки поліцейським дотримання правил дорожнього руху.
Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що не підтвердження факту скоєння позивачем правопорушення відповідними доказами, виключає обставини відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Крім того, як встановлено під час розгляду справи, одночасно із накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, співробітниками ВПД №1 Березівського РВП Головного Управління Національної поліції в Одеській області 15.10.2021 року відносно позивача також складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення відповідно до ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Відповідні матеріали були направлені на розгляд суду та постановою Миколаївського районного суду Одеської області від 30.11.2021 року по справі №508/713/21 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Вказаний висновок суду мотивований відсутністю будь-яких належних, допустимих та достовірних доказів, які б доводили факт керування ОСОБА_1 повторно протягом року транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Не перебування ОСОБА_1 за кермом автомобіля ВАЗ 21113, д/з НОМЕР_1 , підтверджується як свідками так і відеозаписом з відеореєстратора патрульного автомобіля та нагрудної камери поліцейського.
Враховуючи викладене, оскільки обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності є непідтвердженою належними доказами, за якими б вбачався факт вчинення правопорушення саме позивачем, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування оспорюваної постанови відповідача із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення. 
З огляду на те, що висновки суду першої інстанції відповідають нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -                   
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського районного суду Одеської області від 08 червня 2022 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття та оскарженню не підлягає.

         Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко
         
         Судді:                                                                                        А.В. Крусян  
                                                                                                             
                                                                                                                     О.В. Яковлєв