ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" вересня 2022 р.           Справа№ 910/19331/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кравчука Г.А.
суддів:            Козир Т.П. 
          Коробенка Г.П. 
 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги   Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" та Акціонерного товариства "Українська залізниця"
на додаткове рішення   Господарського суду міста Києва від 02.05.2022 (повний текст складено 02.05.2022)
за результатами розгляду заяви   представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" про розподіл судових витрат
у справі   №      910/19331/21 (суддя Демидов В.О.)
за позовом   Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард", м. Київ
до   Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.      Київ
про   стягнення 15      061,80 грн,
ВСТАНОВИВ:
Обставини, що передували прийняттю оскаржуваного додаткового рішення.
У листопаді 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (далі - ТОВ "Грейнсвард", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця", відповідач) про стягнення 15 061,80 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з особового рахунку позивача № НОМЕР_1 , відкритого на підставі Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом від 25.02.2020 (в редакції, що оприлюднена 31.05.2020 та введена в дію 01.07.2020), відповідачем було неправомірно списано збір за зберігання вантажів у зв`язку із затримкою в очікуванні оформлення перевезення у розмірі 15 061,80 грн.
У відповідності до вимог пункту 9 частини 3   статті 162 Господарського процесуального кодексу України   позивачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи у суді першої інстанції. Згідно з цим розрахунком витрати  на професійну правничу допомогу становлять 12         000,00 грн. Одночасно позивачем повідомлено про намір надати відповідні докази щодо оплати витрат на професійну правничу допомогу до суду та сторонам протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення у справі, що відповідає вимогам частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.11.2021 позовну заяву ТОВ "Грейнсвард" залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.
Позивачем у строк, встановлений ухвалою суду від 30.11.2021, подано заяву про усунення недоліків з доданими до неї документами.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.12.2021 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
14.12.2021 через загальний відділ діловодства суду першої інстанції (канцелярію) від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а також звернуто увагу суду про те, що у позовній заяві (пункті 4 прохальної її частини) вже порушувалося питання про здійснення розгляду цієї справи за участю представника позивача.
Суд першої інстанції, розглянувши зазначене клопотання позивача, ухвалою від 17.12.2021 відмовив у його задоволенні, обгрунтовуючи свій висновок приписами статті 252 Господарського процесуального кодексу України.
Водночас цієї ж ухвалою суд першої інстанції задовольнив клопотання ТОВ "Грейнсвард" про витребування доказів у справі № 910/19331/21, витребував у відповідача належним чином засвідчені копії актів загальної форми ГУ-23 від 19.08.2020 №1468 та від 20.08.2020      №1479, складені станцією Дубно Львівської залізниці (копію для долучення до матеріалів справи та докази направлення вказаних документів відповідачу), зобов`язавши останього надати витребувані документи до суду у строк до 10.01.2022.
У поданому відзиві на позов відповідач зауважив, що сума витрат на правничу допомогу перевищує ціну позову, отже суперечить принципу співмірності, є необгрунтованою та непропорційною з ціною позову. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.04.2022 у справі №      910/19331/21 позовні вимоги задоволено повністю.
Присуджено до стягнення з АТ "Українська залізниця" на користь ТОВ "Грейнсвард" безпідставно списані грошові кошти у розмірі 15      061,80 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2      270,00 грн. 
Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що АТ "Українська залізниця" не доведено факту затримки вагонів в очікуванні оформлення перевезення, оскільки надані ним акти загальної форми ГУ-23 за №1468 та №1479 не містять відомостей про закінчення завантаження (затримки) вагонів та їх вагу, інформації про віднесення відповідальності на конкретну особу та чіткі відомості про обставини, які призвели до такої затримки. Отже, за відсутності документального підтвердження правомірності нарахування збору за зберігання вантажу у розмірі 15 061,80грн, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача безпідставно списаних грошових коштів у вказаному розмірі. 

При цьому, питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу при ухваленні рішення у даній справі судом першої інстанції в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України не було вирішено. 
26.04.2022 до Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про розподіл судових витрат (направлена засобами поштового зв`язку 19.04.2022), в якій порушено питання про розподіл витрат на  професійну правничу допомогу адвоката в сумі 9 500,00грн між сторонами. До вказаної заяви позивачем долучено Акт виконаних робіт (наданих послуг) №17-01/50 від 22.11.2021; розрахунок на оплату юридичних послуг №17-01/50 від 22.11.2021; платіжне доручення № 6612 від 24.11.2021; Акт виконаних робіт (наданих послуг) №17-01/73 від 18.04.2022;  рахунок на оплату юридичних послуг №17-01/73 від 18.04.2022; платіжне доручення №6725 від 18.04.2022;  копію Додаткової угоди №1 до Договору про надання правової допомоги №17-01 від 04.01.2021.
В обгрунтування поданої заяви, позивач просив врахувати, що ним в позовній заяві повідомлялося про намір подати відповідні докази щодо витрат на правничу допомогу до суду та сторонам у строк, встановлений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Матеріалами справи підтверджується надіслання копії цієї заяви відповідачу. 
Поряд з цим, як убачається із матеріалів справи, позивачем до позовної заяви було додано ордер на надання правничої (правової) допомоги серія СА № 1008174 від 22.11.2021, виданого Адвокатським об`єднання Право, бізнес і фінанси; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧК № 001243, виданого адвокату Накоп`юку Ярославу Володимировичу; копію Договору про надання правової допомоги №17-01 від 04.01.2021, укладеного між ТОВ "Грейсвард" (клієнт) та Адвокатським об`єднання Право, бізнес і фінанси в особі партнера   Накоп`юка Я. В. (далі - Договір). 
Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Господарським судом міста Києва 02.05.2022 у справі № 910/19331/21 прийнято додаткове рішення щодо розподілу судових витрат у справі.
Зазначеним додатковим рішенням судом першої інстанції заяву представника ТОВ "Грейнсвард"      про розподіл судових витрат задоволено частково.
Присуджено до стягнення з АТ "Українська залізниця" на користь ТОВ "Грейнсвард" 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
В іншій частині у задоволенні заяви відмовлено.  
Розподіляючи витрати на професійну (правничу) допомогу, понесені позивачем, враховуючи положення чинного законодавства, зважаючи на принципи диспозитивності та змагальності, співмірності, необхідності та розумності судових витрат, докази, надані на підтвердження зазначених витрат, заперечення відповідача, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування судом витрат заявника на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн, оскільки  витрати в заявленому позивачем розмірі (9 500,00грн) є неспівмірними із ціною позову та складністю даної справи.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги позивача та узагальнення її доводів.
Не погоджуючись із прийнятим додатковим рішенням, ТОВ "Грейнсвард" 19.05.2022 звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2022 у справі №      910/19331/21 скасувати в частині зменшення витрат на професійну правничу допомогу, прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з АТ "Українська залізниця" на користь ТОВ "Грейнсвард" понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи в Господарському суді міста Києва, а саме витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9      500,00 грн; в решті додаткове рішення залишити без змін.
Мотивуючи апеляційну скаргу на додаткове рішення суду першої інстанції позивач зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу, які підтвердженні належними та допустимими доказами, є реальними, розумними та співмірними. Оскільки відповідачем обґрунтованого клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу не подано, судом першої інстанції безпідставно зменшено розмір заявлених до відшкодування судових витрат.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги відповідача та узагальнення її доводів. 
Не погоджуючись із прийнятим додатковим рішенням, АТ "Українська залізниця" 18.05.2022 звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене додаткове рішення та ухвалити нове, яким відмовити повністю у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, зважаючи на її складність, та виходячи з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності). 
Так, аналізуючи зміст наданих позивачем актів виконаних робіт, відповідач зауважує, що до переліку наданих послуг включені такі, що поглинаються правовою допомогою із складання позовної заяви, зокрема: правовий аналіз документів, підготовча робота для складання позовної заяви, збір документів, аналіз законодавства та судової практики, консультація, які відповідно є надмірними витратами.
Крім того, за твердженням відповідача, послуга зі складання заяви про витребування доказів підтверджує неякісне надання послуги щодо складання позовної заяви в цілому, а правовий аналіз відзиву на позов і заперечень є складовими частинами послуг зі складання відповідних процесуальних документів (у даному випадку - відповіді на відзив), та які не можуть бути надані самостійно, тому не підлягають окремій оплаті.
Посилаючись на висновок Північного апеляційного господарського суду, викладений у постанові від 15.02.2022 у справі №910/7489/21, відповідач зауважує, що надання послуги зі складання клопотання про розподіл судових витрат не є наданням правової допомоги у розумінні процесуального законодавства та Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а тому їх вартість безпідставно включена позивачем до загальної суми витрат на професійну правничу допомогу.
Щодо включення до понесених позивачем витрат з оплати послуг адвоката "гонорару успіху", то відповідач послався на рішення ЄСПЛ (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції (Iatridisv. Greece, заява №31107/96) і зазначив, що укладена між позивачем і його адвокатом угода такого роду не може зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними.    
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Відповідно до Протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 30.05.2022 апеляційну скаргу ТОВ "Грейнсвард" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2022 у справі №      910/19331/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Козир Т.П., Коробенко      Г.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Грейнсвард" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2022 у справі №      910/19331/21, постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), запропоновано учасникам справи вчинити відповідні процесуальні дії в установлені судом строки. 
Згідно з Протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 30.05.2022 апеляційну скаргу АТ "Українська залізниця" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2022 у справі №      910/19331/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Козир      Т.П., Коробенко      Г.П.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Українська залізниця" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2022 у справі №   910/19331/21; об`єднано апеляційні скарги ТОВ "Грейнсвард" та АТ "Українська залізниця" в одне провадження для спільного розгляду у справі №      910/19331/21; постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).  
Позиція інших учасників справи.
10.06.2022 ТОВ "Грейнсвард" подано до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу АТ "Українська залізниця" на додаткове рішення суду першої інстанції від 02.05.2022 у даній справі, в якому просить суд залишити її без задоволення, оскільки вважає її безпідставною, необгрунтованою з причин аналогічних тим, що зазначені позивачем в його апеляційній скарзі на дане додаткове рішення суду першої інстанції.
АТ "Українська залізниця" 17.06.2022 подано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу ТОВ "Грейнсвард" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2022 у справі №910/19331/21, в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення у зв`язку з її безпідставністю. При цьому, в обгрунтування вказаного твердження посилається на норми чинного законодавства та обставини, викладені у його апеляційній скарзі на зазначене додаткове рішення місцевого господарського суду. 
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Предметом апеляційного оскарження у цій справі є додаткове рішення місцевого господарського суду, яким частково задоволено заяву позивача про розподіл судових витрат та стягнуто з відповідача на користь позивача 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у частині стягнення таких витрат у розмірі 4 500,00грн позивачу відмовлено.
За приписами пункту 3 частини 1   статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до   пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України   до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з положеннями частини 1   статті 129 ГПК України   судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у відповідності з вимогами частини 4   статті 129 Господарського процесуального кодексу України   покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із матеріалів справи, судові витрати позивача за позовом у даній справі на професійну правову допомогу складали 9 500,00 грн.
ТОВ "Грейнсвард" подано до суду першої інстанції заяву про розподіл у справі судових витрат у вказаному розмірі. 
Відповідач у відзиві на позов заперечив суму витрат на правничу допомогу, вважаючи її такою, що суперечить принципу співмірності, а тому є необгрунтованою та непропорційною з ціною позову. 
Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3   статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості   ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Згідно з частиною 1   статті 126 Господарського процесуального кодексу України   витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частина 2   статті 126 Господарського процесуального кодексу України). 
Правовий аналіз вищезазначених норм процесуального законодавства свідчить, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами та у випадку, зокрема, задоволення позову, покладаються на      відповідача.
Відповідно до абзацу 2 частини 2   статті 126 Господарського процесуального кодексу України   для цілей розподілу судових витрат:
1)розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3   статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Як убачається з матеріалів справи, в обґрунтування поданого клопотання позивач зазначив, що між ним (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Право, бізнес, фінанси" (об`єднання) укладено Договір про надання правової допомоги №17-01 від 04.01.2021 (далі - Договір), за яким клієнт доручає, а об`єднання бере на себе зобов`язання всіма законними методами та способами надавати клієнту правову допомогу в усіх справах, які пов`язані або можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів клієнта в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором.
Пунктом 4.3 Договору встановлено, що вартість наданих адвокатом послуг складає 1000 грн за одну годину роботи.
Відповідно до актів виконаних робіт (наданих послуг) об`єднанням надано правову допомогу згідно акту від 22.11.2021 № 17-01/50 на суму 5000 грн з терміном виконання 300 хвилин, згідно акту від 18.04.2022 № 17-01/73 на суму 3500 грн з терміном виконання 210 хвилин, а також визначено "гонорар успіху" у розмірі 1054,33 грн, який за погодженням сторін зменшено до 1 000,00 грн.
Із долучених до матеріалів справи платіжних доручень слідує, що позивачем сплачено Адвокатському об`єднанню "Право, бізнес, фінанси" у загальній сумі 9 500,00 грн згідно платіжних доручень від 24.11.2021 № 6612 на суму 5000,00 грн, від 18.04.2022 № 6725 на суму 4500 грн.
Окрім того матеріали справи містять свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 001243 та копію ордеру СА № 1008174 на надання правничої (правової) допомоги позивачу у Господарському суді міста Києва у даній справі адвокатом Накоп`юком Ярославом Володимирочем, виданого адвокатським об`єднанням "Право, бізнес, фінанси".
За приписами частини 4   статті 126 Господарського процесуального кодексу України   розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю   справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.
Частинами 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання, на її думку, вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Як уже зазначалося, загальне правило розподілу інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, визначене частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Водночас, у частині 5 наведеної норми цього   Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи)   може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково   на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до частини 5   статті 129 Господарського процесуального кодексу України   під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4   статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України,   може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову,   може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
Крім того у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору,   зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що   відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір   (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України   сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.
Так, дослідивши та оцінивши заяву позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з доданими до неї документами, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує, що 1) спір у даній справі для кваліфікованого юриста є спором незначної складності та фактично між сторонами існують тривалі господарські правовідносини, в процесі яких виникали аналогічні спори, щодо яких наявна судова практика; 2) значної кількості законів та підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню, спірні правовідносини не передбачають; 3) матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час; 4) витрачений час на підготовку заяви про витребування доказів, правовий аналіз відзиву на позов і заперечень, складення відповіді на відзив є аналогічним або навіть перевищує час підготовки позовної заяви, а вартість цих послуг, а також правовий аналіз документів, підготовча робота для складання позовної заяви, збір документів, аналіз законодавства та судової практики, консультація перевищує чи значно перевищує вартість складення позовної заяви, що не відповідає критеріям реальності та обґрунтованості витрат на правову допомогу; 5) зазначені окремо в актах виконаних робіт (наданих послуг) послуги з правового аналізу документів, підготовчої роботи для складання позовної заяви, збір документів, аналіз законодавства та судової практики охоплюються послугою зі складання позовної заяви, а правовий аналіз відзиву на позов і заперечень - послугою зі складання відповіді на відзив. 
За таких обставин,  вирішуючи чи є розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу обгрунтованим та пропорційним до предмета спору у даній справі, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що розмір заявлених ТОВ "Грейнсвард" витрат на правову (правничу) допомогу в сумі 9 500,00грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру. Такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою у суді першої інстанції. Отже, за висновком суду апеляційної інстанції, витрати ТОВ "Грейнсвард" на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи у суді першої інстанції, підлягають безпосередньому розподілу частково, в сумі 1 500,00грн, які належить стягнути з відповідача на користь позивача, оскільки позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі.
З огляду на встановлені обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду частково погоджується з доводами відповідача про невідповідність заявлених ТОВ "Грейнсвард" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 500,00грн і надмірним віднесенням судом першої інстанції в оскаржуваному додатковому рішенні на нього таких витрат в розмірі 5000,00грн, оскільки зазначені розміри не відповідають вимогам щодо співмірності, обґрунтованості та пропорційності. 
Отже, апеляційна скарга відповідача частково є обгрунтованою та в цій частині підлягає задоволенню,  відповідно у задоволенні апеляційної скарги позивача слід відмовити.
У зв`язку з викладеним, додаткове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заяви позивача про розподіл витрат на професійну правничому допомогу з покладенням на відповідача таких витрат в розмірі 1500,00грн, в решті заяву ТОВ "Грейнсвард" залишити без задоволення. 
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до   статті 269 Господарського процесуального кодексу України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне      застосування норм матеріального права.
Згідно з частиною 2   статті 275 Господарського господарського кодексу України   суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення. 
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права (частина 1   статті 277 Господарського процесуального кодексу України).
Враховуючи встановлені обставини, апеляційний господарський суд вважає, що додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2022 у справі №910/19331/21 підлягає скасуванню в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу з постановленням в цій частині нового рішення про стягнення з АТ "Українська залізниця" на користь ТОВ "Грейнсвард" витрат на правничу допомогу у сумі 1 500,00 грн. Відтак, апеляційна скарга АТ "Укрзалізниця" підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ТОВ "Грейнсвард" - залишенню без задоволення.
Керуючись ст. ст.   74,   129,   269,   275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
П О С Т А Н О В И В:
1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2022 у справі №910/19331/21 залишити без задоволення.
2.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2022 у справі № 910/19331/21 задовольнити частково. 
3. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.05.2022 у справі № 910/19331/21 скасувати і ухвалити нове рішення, яким заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"      про розподіл судових витрат задовольнити частково.
4. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32А, 3-й поверх; ідентифікаційний код 41564379) 1 500 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
5. В решті заяви про розподіл судових витрат відмовити.
6. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.
7. Матеріали справи №910/19331/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3   статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            Г.А. Кравчук 

Судді                                                                                Т.П. Козир

                                                                                Г.П. Коробенко