ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/1076/21                                                                      Головуючий у 1 інстанції: Басай В.О.
                                                                               Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 вересня 2022 року                                                                                       м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача                                            Вівдиченко Т.Р.
Суддів                                                      Костюк Л.О.
                                                               Кузьмишиної О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Маядо» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Маядо» (далі - ТОВ «Маядо») звернувся до суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100070/2020/000248/2 від 20.10.2020 року.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA100070/2020/000248/2 від 20.10.2020 р.
Не погодившись з рішенням суду, Київська митниця звернулася з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що під час здійснення контролю митної вартості при митному оформленні митної декларації встановлено, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару, містять розбіжності та не містять усіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з цим, апелянт зазначає, що спірне рішення прийняте митним органом з урахуванням вимог чинного законодавства України, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
В апеляційній скарзі Київська митниця просить замінити відповідача по справі - Київську митницю Держмитслужби на належного відповідача - Київську митницю.
Згідно      ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Кабінетом Міністрів України прийнято            постанову від 30 вересня 2020 року № 895 «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби»      (надалі - Постанова № 895), п. 1 якої передбачено спосіб реорганізації територіальних органів Державної митної служби, зокрема, Київської митниці Держмитслужби, шляхом приєднання до Державної митної служби (створення єдиної юридичної особи).
Відповідно до п. 2 Постанови № 895, територіальні органи Державної митної служби, що реорганізуються відповідно до пункту 1 цієї      постанови, продовжують здійснювати свої повноваження та функції до утворення Державною митною службою територіальних органів згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї   постанови   та прийняття рішення про можливість забезпечення здійснення такими органами повноважень і функцій територіальних органів, що реорганізуються. Таке рішення приймається Державною митною службою після здійснення заходів, пов`язаних із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських Формувань даних про територіальні органи Державної митної служби, що будуть утворені згідно з абзацом четвертим пункту 3 цієї      постанови      як відокремлені підрозділи юридичної особи публічного права, затвердженням положень про них, структури, штатних розписів, кошторисів та заповненням 30 відсотків вакансій.
Наказом Держмитслужби від 19 жовтня 2020 року № 460 «Про утворення територіальних органів Державної митної служби України як відокремлених підрозділів» утворено Київську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.
В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань здійснено реєстрацію Київської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України: код ЄДРПОУ 43997555; місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8-А.
Згідно наказу Державної митної служби України від 30 червня 2021 року № 472 «Про початок здійснення митницями як відокремленими підрозділами Державної митної служби України покладених на них функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи», митницями як відокремленими підрозділами Державної митної служби України з 00 год. 00 хв. 01 липня 2021 року розпочато здійснення функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне замінити відповідача Київську митницю Держмитслужби на його правонаступника - Київську митницю.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Маядо" 17 червня 2008 року зареєстровано, як юридична особа, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Між компанією ACCADO KILIT SIS. AKS. YAPI MALZ. SAN.TIC.A.S (продавець) і ТОВ "Маядо" (покупець) 20 січня 2021 року укладено Контракт купівлі-продажу товарів №7.
Відповідно до пункту 1.1. Контракту, продавець зобов`язується продати і поставити Товар покупцеві, а покупець цим підтверджує закупівлю та прийняття Товару від Продавця.
Згідно з пунктом 1.2 Контракту, продавець на безоплатній основі постачає покупцю зразки товарів та запасні частини для ремонту, що перераховані в окремих некомерційних інвойсах.
Всі інвойси до даного контакту будуть додатково обумовлені сторонами на кожну окрему поставку товару згідно ринкових цін на товар на день оформлення інвойсу (пункт 1.3 контакту).
Пунктом 2.1 Контракту визначено, що продавець зобов`язується поставити товар покупцеві партіями, які вказуються в інвойсах (специфікаціях), на умовах поставки FOB або Стамбул (Туреччина), у відповідності з Інкотермс 2010, опублікованими Міжнародною Торговою Палатою, протягом 14 календарних днів з дати підписання відповідного інвойсу (специфікації) на поставку окремої парті товару, попередивши покупця електронною поштою за 7 календарних днів про конкретну дату поставки. Конкретне місце поставки, партії товару зазначається у відповідних інвойсах (специфікаціях).
Відповідно до пункту 2.2 Контракту, поставка кожної окремої партії товару повинна супроводжуватися необхідним комплектом документів, наданим продавцем, який включає в себе: сертифікат походження товару, виданий Торгово-промисловою палатою Туреччини; інвойс із вказівкою країни походження товару (3 оригінали); пакувальний лист (3 оригінали); копія електронної декларації.
Згідно з пунктом 3.1 Контракту, всі ціни на товар, що поставляється за даним контрактом, є договірними, встановлюються в євро з урахуванням умов поставки FOB Стамбул (Туреччина), вказуються і узгоджуються сторонами у інвойсах (специфікаціях).
Пунктом 3.2 Контракту визначено, що загальна вартість контракту, що повинна бути сплачена покупцем встановлюються як сумарна вартість в інвойсах, становить 5000000 євро. Вартість товару у кожній окремій партії встановлюється у відповідних інвойсах.
Валютою даного контракту і валютою платежу є євро (п.3. контракту).
За приписами пункту 3.4 Контракту, оплата по цьому контракту здійснюється на підставі інвойсу продавця протягом дії даного контракту.
Пунктом 13.1 Контракту визначено, що контракт набуває чинності з момент його підписання й діє до 31 грудня 2025 року.
Також, 10 березня 2015 року між ТОВ "Маядо" (замовник) та ТОВ "ОЛИМП A.C." (експедитор) укладено Договір на транспортно-експедиційне обслуговування №0315-Д (далі - Договір ТЕО).
Згідно п. 1.1. Договору, ТЕО Замовник доручає, а експедитор зобов`язується організувати за рахунок Замовника транспортно-експедиційне обслуговування, перевезення експортно-імпортних вантажів по території України та в міжнародному сполученні, а також надання інших послуг Замовнику відповідно до ст.8 Закону "Про транспортно-експедиційну діяльність" за домовленістю Сторін".
Крім того, 11 лютого 2015 року між ТОВ "Вотум Логістик ЛТД" (виконавець) та ТОВ "Маядо" (замовник) укладено Договір про надання брокерських послуг №67 від 11 лютого 2015 року, за умовами якого, виконавець зобов`язався за обумовлену плату і в обумовлений термін надати послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів та інших предметів замовника, що перемішуються через митний кордон України, та їх оформленню у митних органах України, а також надавати інші, пов`язані із зовнішньоекономічною діяльністю замовника послуги.
Між сторонами 29 грудня 2017 року підписано Додаток №3 до Договору про надання брокерських послуг, за умовами якого, сторони дійшли згоди продовжити дію Договору до 31 грудня 2020 року.
Продавець 08 жовтня 2020 року, на виконання пункту 3.1 Контракту, виставив позивачу до сплати інвойс №Y292020010000090 на загальну суму 56 101,77 євро.
Товар надійшов від Продавця (ACCADO KILIT SIS. AKS. YAPI MALZ. SAN. TIC. A. S., Республіка Туреччина) за Контрактом №7 на умовах FOB Стамбул (Туреччина), згідно правил "ІНКОТЕРМ 2010".
З метою митного оформлення вищевказаного товару, 20 жовтня 2020 року ТОВ «Маядо» через свого представника ТОВ "ВОТУМ ЛОГІСТИК ЛТД" подано електронну митну декларацію №UA100070/2020/433096, у графах 31 якої позивачем був зазначений товар, вартість якого склала 56 101,77 євро.
Поставка відбувалася на умовах FOB м. Стамбул, Турецька Республіка.
Також, ТОВ «Маядо» здійснило перевезення та страхування товару. Розмір витрат на перевезення товару (оплачено фрахт) з порту м. Стамбул, Турецька Республіка до місця ввезення на митну територію України (порту м. Одеси, України) склав 7 800,35 грн та розмір витрат на страхування склав 3 739,78 грн.
Таким чином, загальна митна вартість товару, визначена ТОВ «Маядо» за основним методом визначення митної вартості товарів - за ціною договору (контракту), (також включено витрати позивача, не включені до ціни товару) на суму 1 833 142,16 грн (56 101,77 ЄВРО по курсу 32,04696 грн за 1 ЄВРО, транспортні витрати у розмірі 7 800,35 грн та витрати на страхування у розмірі 3 739,78 грн), в тому числі, за кодами УКТ ЗЕД:
- товар №1: 8302 41 50 10 (фурнiтура та аналогічні вироби, що використовуються для вікон з поворотною та поворотно-вiдкидною стулкою) на суму 35 539,1800 ЄВРО (1 153 943,01 грн) (2,0074 ЄВРО / од.);
- товар №2: 8302 10 00 90 (фурнiтура, завiси) на суму 17 128,1300 ЄВРО (556 143,62 грн) (3,5521 ЄВРО / од.);
- товар №3: 3925 90 80 00 (Вироби будiвельнi з пластмас) на суму 1 356,0800 ЄВРО (44 031,50 грн) (5,5048 ЄВРО/од.);
- товар №4: 8302 41 90 00 (арматура кріплення з недорогоцінних металів, що використовуються в будівлях для вікон та дверей) на суму 2 028,2200 ЄВРО (65 855,45 грн) (3,8341 ЄВРО/од.);
- товар №5: 8302 41 10 00 (арматура кріплення з недорогоцінних металів для дверей) на суму 405,5700 ЄВРО (13 168,59 грн) (3,9375 ЄВРО/од.).
На підтвердження заявленої митної вартості разом з подачею електронної митної декларації №UA100070/2020/433096 від 20 жовтня 2020 року, керуючись ч.ч. 2, 6 ст. 53 МК України, ТОВ «Маядо» через представника було подано до митного органу наступні документи: інвойс Y292020010000090 від 08.10.2020 (0380); коносамент №2020/10/EXP/002313 від 13.10.2020 (0705); міжнародну транспортну накладну (CMR) №18078 від 19.10.2020 (0730); сертифікат походження товару №Y292020010000090 від 08.10.2020 року (0862); документи, що підтверджують витрати на транспортування зі Стамбула (Туреччина) до порту Одеса (Україна): рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №СФ-0002932 від 19.10.2020 наданий ТОВ "ОЛИМП А.С." (3004); акт виконаних робіт №ОУ-000002932 від 19.10.2020, наданий ТОВ "ОЛИМП А.С." (3007); платіжне доручення №15454 від 19.10.2020 (9000); заявка на транспортування №OL-7/2020 від 02.10.2020 (9000); Договір на транспортно-експедиційне обслуговування №0315-д від 10.03.2015 (9000); документи що підтверджують витрати на страхування товару: страховий поліс (адендум) №1 від 12.10.2020 (3530); рахунок-фактура №11940598-08-10-00 від 12.10.2020 (3008); Договір страхування №11940598-08-10-00 від 12.10.2020 (9000); платіжне доручення №15410 від 13.10.2020 (9000); Контракт купівлі-продажу товарів №7 від 20.01.2020 (4104); специфікація №7 від 07.10.2020 (4103); Договір про надання брокерських послуг №67 від 11.02.2015 (4207).
Київською митницею Держмитслужби було надано позивачу електронний запит щодо надання додаткових документів.
Зокрема, митним органом зазначено, що документи, подані для підтвердження митної вартості товару відповідно до ст. 53 Кодексу, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо них, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митницею проведене порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості ідентичних, подібних (аналогічних) товарів та з довідковою інформацією, та встановлено заниження заявленого рівня митної вартості. Крім того, у Контракті не визначено остаточність цін, що вказані в інвойсах. Так п. 1.3 Контракту зазначено, що всі інвойси до Контракту будуть додатково обумовлені Сторонами, згідно ринкових цін на Товар на день оформлення інвойсу, що може означати застосування неринкових цін в наданому інвойсі від 08.10.2020 №Y292020010000090. Контрактом не встановлено конкретних умов щодо оплати за товар. Пунктом 3.4 Контакту зазначено, що оплата здійснюється на підставі інвойсу протягом дії даного Контракту. У замовленні від 14.08.2020 №OL-6/2020 зазначено морський фрахт, а не вартість транспортування товарів до місця ввезення в Україну. Зазначимо, що фактичні витрати по транспортуванню товарів включають додаткові витрати, що є складовою вартості транспортування, а саме врахування та сплату перевізнику інших надбавок, серед яких: (паливна (ВАР), валютна (CAF), документарна (DOC) та інші).
Зазначено про необхідність подачі додаткових документів (за наявності):
1. Документи, що містять об`єктивні відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 2. - якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи; 3. - інші платіжні та бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4. - виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;5. - довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; - розрахунок ціни (калькуляцію); 6. - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару (який не надісланий в електронному вигляді); 7. - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 8. - за власним бажанням подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.
ТОВ «Маядо» направило митному органу лист-відповідь, в якому зазначило, що всі документи були надані та додатково надано прайс-лист б/н від 20 січня 2020 року та експортну декларацію країни відправлення №20343100ЕХ243710 від 09 жовтня 2020 року та просив прийняти рішення щодо визначення митної вартості товарів.
Київською митницею Держмитслужби було надано позивачу електронний запит щодо надання додаткових документів відмовлено в оформлені товару за заявленою митною вартістю та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100070/2020/000248/2 від 20 жовтня 2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100070/2020/00484.
Обґрунтовуючи підстави неприйняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у графі 33 спірного рішення зазначив, що надані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:
1) згідно умов зовнішньоекономічного контракту від 20 cічня 2020 року №7 (далі Контракт) постачання товарів відбувається на підставі інвойсів кожної окремої партії товару, проте у Контракті не визначено остаточність цін, що вказані в інвойсах. Так п.1.3 Контракту зазначено, що всі інвойси до Контракту будуть додатково обумовлені Сторонами згідно ринкових цін на Товар на день оформлення інвойсу, що може означати застосування неринкових цін в наданому інвойсі від 08 жовтня 2020 року №Y292020010000090. Крім того, Контрактом не встановлено конкретних умов щодо оплати за товар (п.3.8 передбачає або попередню або після отримання товарів) Пунктом 3.4 Контракту зазначено, що оплата здійснюється на підставі інвойсу протягом дії даного Контракту (тобто, до 31 грудня 2025 року). Таким чином, умови застосовані для продажу товарів можуть впливати на ціну товару;
2) декларантом додано дві складові митної вартості товарів: на страхування та транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України. Декларантом для підтвердження транспортних витрат надано замовлення від 02 жовтня 2020 року №OL-7/2020, рахунок СФ-0002932 від 19 жовтня 2020 року, акт надання послуг від 19 жовтня 2020 року №ОУ-000002932 стороною якого є ТОВ "Олімп А.С.". Платіжне доручення від 19 жовтня 2020 року №15454, експедиційний договір з транспортно-експедиційною компанією ТОВ "Олімп А.С." від 10 березня 2015 року №0315-Д (далі - Договір ТЕО). Відповідно до п. 4.1 перелік послуг, що надаються та умови встановлюються за узгодженням сторін. Разом з тим, у замовленні від 02 жовтня 2020 року №OL-7/2020 зазначено морський фрахт а не вартість транспортування товарів до місця ввезення в Україну. Зазначимо, що фактичні витрати по транспортуванню товарів включають додаткові витрати, що є складовою вартості транспортування, а саме врахування та сплату перевізнику інших надбавок, серед яких: (паливна(BAF), валютна (CAF), документарна (DOC) та інші);
3) прайс-лист від 20 січня 2020 року з цінами виробника ACCADO KILIT SIS. AKS.YAPI MALZ. SAN.TiC. A. S. виконаний російською мовою, що свідчить про його застосування обмеженим колом покупців, отже прайс-лист суперечить поняттю "дійсної вартості" у розумінні положень статті VII VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Крім того, прайс-лист не містить всіх умов, що необхідні будь-якому покупцю для здійснення замовлення, а саме: умови постачання товару, мінімальне замовлення, можливі знижки та строк сплати за товар. Таким чином, прайс-лист не може слугувати підставою для визначення митної вартості товарів. Таким чином, прайс-лист не може слугувати підставою для визначення митної вартості товарів;
4) Декларантом не надано перекладу митної декларації країни відправлення №20343100ЕХ193508, для перевірки зазначених у неї відомостей, отже не виконано вимогу статті 254 Кодексу, яка передбачає переклад на українську мову документа який складений іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування.
5) митницею перевірено застереження щодо застосування методу визначення митної вартості товарів згідно ст.58 Кодексу, та з`ясовано, що ТОВ "Маядо" зазначило про пов`язаність з ACCADO KILIT SIS. AKS.YAPI MALZ. SAN.TiC. A. S.. Отже, метод визначення митної вартості товарів за умовами угоди застосовуються у випадку відсутності застережень, передбачених частиною 1 статті 58 Митного кодексу України. Декларантом не надано витребуваних митницею на підставі частини 4 статті 53 Кодексу документів та не показано, що задекларована ним вартість є близькою до вартості операцій, що зазначені у п.1,2,3, частини 18 статті 58 Кодексу.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.
Частиною 1 статті 318 Митного кодексу України (далі - МК України) передбачено, що усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України, підлягають митному контролю.
В силу п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України, митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно - правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Нормами частини 1 статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно ч. 1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
За змістом частини 7 статті 257 МК України, перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Частиною 1 статті 264 МК України передбачено, що митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Нормами частини 6 статті 264 МК України встановлено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом.
Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 50 МК України, відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
За правилами ч.ч. 1-2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Положеннями ч. 1 ст. 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Згідно ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Частиною 2 ст. 54 МК України закріплено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Приписами ч.ч. 4-5 ст. 58 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Нормами частини 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Положеннями частини 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
У відповідності до ч. 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Згідно частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Нормами частини 7 статті 54 МК України встановлено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до ч.ч. 7-8 ст. 55 МК України, у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.
Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
За змістом ч. 9 ст. 55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.
Згідно зі ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Аналіз наведених законодавчих норм дає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Частина 2 ст. 64 МК України встановлює, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
У свою чергу, ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 09.04.2019 р. у справі №826/10733/15 та від 19.02.2019 р. у справі №826/2312/16.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до митного оформлення для підтвердження митної вартості заявленого до декларування товару подані наступні документи: інвойс Y292020010000090 від 08.10.2020 р. (0380); коносамент №2020/10/EXP/002313 від 13.10.2020 р. (0705); міжнародну транспортну накладну (CMR) №18078 від 19.10.2020 р. (0730); сертифікат походження товару №Y292020010000090 від 08.10.2020року (0862); документи, що підтверджують витрати на транспортування зі Стамбула (Туреччина) до порту Одеса (Україна): рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №СФ-0002932 від 19.10.2020 р. наданий ТОВ "ОЛИМП А.С." (3004); акт виконаних робіт №ОУ-000002932 від 19.10.2020 р., наданий ТОВ "ОЛИМП А.С." (3007); платіжне доручення №15454 від 19.10.2020 р. (9000); заявка на транспортування №OL-7/2020 від 02.10.2020 (9000); Договір на транспортно-експедиційне обслуговування №0315-д від 10.03.2015 р. (9000); документи що підтверджують витрати на страхування товару: страховий поліс (адендум) №1 від 12.10.2020 (3530); рахунок-фактура №11940598-08-10-00 від 12.10.2020 р. (3008); Договір страхування №11940598-08-10-00 від 12.10.2020 р. (9000); платіжне доручення №15410 від 13.10.2020 р. (9000); Контракт купівлі-продажу товарів №7 від 20.01.2020 р. (4104); специфікація №7 від 07.10.2020 р. (4103); Договір про надання брокерських послуг №67 від 11.02.2015 р. (4207); прайс-лист б/н від 20.01.2020 р.; експортну декларацію країни відправлення №20343100ЕХ243710 від 09.10.2020 р. 
На підставі наданих позивачем документів відповідачем прийнято рішення про відмову в оформлені товару за заявленою митною вартістю та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100070/2020/000248/2 від 20.10.2020 р, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100070/2020/00484.
Контролюючий орган у своїх рішеннях, посилається на те, що подані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Проте, як вірно зазначено судом першої інстанції, вказані вище документи дозволяють визначити митну вартість товару за основним (першим) методом.
Крім того, позивачем також надано митному органу ряд первинних документів, який не є обов`язковим відповідно до ст. 53 МК України, на підтвердження вірно зазначеної вартості товарів.
Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що за умови подання позивачем при митному оформленні товару вищевказаного переліку документів, який відповідає вимогам закону, у митного органу не було обґрунтованих підстав вважати, що має місце заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірне визначення їх митної вартості.
Щодо доводів апелянта про те, що надані документи містять розбіжності, зокрема, згідно умов Зовнішньоекономічного контракту від 20.01.2020 №7 постачання товарів відбувається на підставі інвойсів кожної окремої партії товару, проте, у Контракті не визначено остаточність цін, що вказані в інвойсах. Так п. 1.3 Контракту зазначено, що всі інвойси до Контракту будуть додатково обумовлені Сторонами на кожну окрему поставку Товару згідно ринкових цін на Товар на день оформлення інвойсу, що може означати застосування неринкових цін в наданому інвойсі від 08.10.2020 №Y292020010000090. Крім того, Контрактом не встановлено конкретних умов щодо оплати за товар (п. 3.8 що передбачає або попередню оплату, або оплату після отримання товарів) Пунктом 3.4 Контракту зазначено, що оплата здійснюється на підставі інвойсу протягом дії даного Контракту (тобто до 31.12.2025 р.) Таким чином, умови застосовані для продажу товарів можуть впливати на ціну товару. 
Колегія суддів, звертає увагу, що відсутність в поданих декларантом документах відомостей щодо термінів оплати не підтверджує неможливість визнання задекларованої митної вартості за ціною договору, та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості. Дана обставина сама по собі не є доказом, що обґрунтовує митну вартість товару. Тобто, строк оплати за товар не впливає на визначення митної вартості товару.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 21.01.2020 року у справі №812/2336/14 та від 21.02.2020 року у справі №813/1229/16, яку, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.
Митний орган при перевірці правильності визначення митної вартості товару повинен саме перевірити правильність її математичного визначення, а не ставити під сумнів строки оплати, визначені сторонами договору, що не входить у компетенцію митного органу та є втручанням у загальні засади цивільного законодавства щодо свободи договору.
Щодо доводів апелянта про непідтвердження витрат на транспортування у повному обсязі та надані відомості щодо складової митної вартості не підтверджені належним чином, що суперечить положенням частини 2, 21 статті 58 Кодексу, колегія суддів зазначає наступне. 
Так, матеріали справи свідчать, що 10 березня 2015 року між ТОВ "МАЯДО" (Замовник) та ТОВ "ОЛИМП А.С." (Експедитор) укладено Договір на транспортно-експедиційне обслуговування №0315-Д.
Згідно ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", до виконання зобов`язань за договором транспортного експедирування експедитором можуть залучатись інші особи, у відносинах з якими експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта.
Відповідно до пункту 2.2.1 даного Договору, експедитор має право укладати від свого імені договори та інші угоди з транспортними, експедиторськими та іншими організаціями для виконання своїх обов`язків за Договором.
З матеріалів справи вбачається, що у графі "Delivery Agent Dеtails at the port of destination" ("Інформація про агента з доставки в порту призначення") коносамента №2020/10/ЕХР/002313 зазначено: ОLIMP А.С. LLC (ОЛИМП А.С. ТОВ), який здійснює транспортно-експедиторське обслуговування вантажів позивача.
Так, відповідно до рахунку-фактури ТОВ "ОЛИМП А.С." №СФ-0002932 від 19 жовтня 2020 року, акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 19 жовтня 2020 року №ОУ-000002932, платіжного доручення від 19 жовтня 2020 року №15454 міжнародне перевезення (морський фрахт) здійснювалось за маршрутом Стамбул, Туреччина порт Одеса, Україна морським контейнером ARKU8450495, що відповідає Договору ТЕО, Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", і відповідно до положень МК України вказані витрати включено до митної вартості товару.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, вказані документи не містять відомостей про те, що фрахт здійснюється без врахування інших надбавок, зокрема, (паливна(ВАЕ), валютна (CAF), документарна (DOC), які сплачуються перевізниками разом зі сплатою фрахту.
Таким чином, митний орган помилково вважає, що дані складові не повинні входити до складу фрахту, а тому, висновки про не підтвердження позивачем числових значень складових митної вартості в частині транспортних витрат є помилковими.
Щодо обставин пов`язаності ТОВ «Маядо» з ACCADO KILIT SIS. AKS. YAPI MALZ. SAN.TIC.A.S. (продавцем), слід зазначити наступне.
Із приписів ч.ч. 12-14 ст. 58 МК України вбачається, що той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.
За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.
У разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.
Колегія суддів зауважує, що законодавець покладає на орган доходів та зборів обґрунтування впливу взаємозв`язку між позивачем та продавцем на вартість товару, натомість, відповідач переклав обов`язок доведення відсутності впливу взаємозв`язку між позивачем та продавцем на вартість товару. У даній справі відповідачем не було надано належного письмового обґрунтування впливу взаємозв`язку між позивачем та продавцем на вартість товару, а тому, дані відносини не вплинули на вартість товару.
Зважаючи на вказане, колегія суддів вважає, що за відсутності при перевірці заявленої митної вартості обґрунтувань з боку митного органу щодо впливу взаємозв`язку покупця та продавця на ціну товару, відсутні перешкоди для застосування першого методу визначення митної вартості при пов`язаності продавця з покупцем.
Обов`язок доведення того, що пов`язаність між продавцем та покупцем впливає на митну вартість задекларованого товару, лежить на органі доходів і зборів. У разі якщо орган доходів і зборів не справляється із цим обов`язком, то необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій статті 58 МК України, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.
Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постановах від 06 лютого 2020 року у справі №826/24776/15, від 11 червня 2020 року у справі №826/4829/16.
Разом з цим, відповідач не довів належними та допустимими доказами, що взаємопов`язаність покупця та продавця вплинула на вартість імпортованого товару і це є причиною відмови.
З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що під час митного оформлення задекларованого товару позивач подав митному органу усі документи, що необхідні для визначення митної вартості та її підтверджують.
Будь-яких переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору апелянтом не наведено та не надано, a інших обставин, які б впливали на ціну задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.
З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідач не надав належної оцінки поданим документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товару за ціною договору.
Сумніви апелянта щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Колегія суддів вважає, що оскаржувані рішення Київської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів не містять наявної в митного органу інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості заявленої декларантом; та не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Таким чином, колегія суддів вважає, що відповідач не підтвердив належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар. Суду не доведено наявність належних підстав для коригування митної вартості товарів.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що відповідачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів того, що подані позивачем документи не дозволяли митному органу у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, тому рішення про коригування митної вартості товарів №UA100070/2020/000248/2 від 20 жовтня 2020 року не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому, правомірно скасовано судом першої інстанції.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Маядо» та наявність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315,  316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

   Суддя-доповідач                                                                         Вівдиченко Т.Р.
          
   Судді                                                                                            Костюк Л.О.
                                                                                                  
                                                                                                         Кузьмишина О.М.