ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/15883/21                                                                       Суддя першої інстанції: Панченко Н.Д.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  04 жовтня 2022 року                                                                                            м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді          - Пилипенко О.Є.  
          суддів                              - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,
          при секретарі                    - Ткаченко В.В., 
          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення,
В С Т А Н О В И Л А :
У листопаді 2021 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати та виплатити пенсію на підставі довідки адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.09.2020 року №11/1712 та з урахуванням 100% підвищення до пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію на підставі довідки адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.09.2020 року №11/1712, з урахуванням 100% суми підвищення до пенсії без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.04.2019 року. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01 червня 2022 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві у проведенні перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 станом на 01.04.2019 року на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 06.09.2020 №11/1712, наданої Державною прикордонною службою України; 
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (код ЄДРПОУ: 42098368, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 року на підставі довідки Державної прикордонної служби України від 06.09.2020 року №11/1712 з урахуванням проведених раніше виплат.
- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію на підставі довідки адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.09.2020 №11/1712, з урахуванням 100% суми підвищення до пенсії без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.04.2019 року.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права. 
Відзив на апеляційну скаргу від Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві до суду апеляційної інстанції не надходив.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача на підставі довідки про грошове забезпечення позивача станом на 05.03.2019 року виник обов`язок проведення перерахунку пенсії з 01.04.2019 року, проте, зазначений обов`язок виконаний відповідачем не був, отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України у місті Києві вчинено протиправні дії щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії позивачу з 01.04.2019 року згідно вказаної вище довідки від 06.09.2020 №11/1712 щодо розмірів грошового забезпечення, разом з тим, позовна вимога щодо зобов`язання здійснити перерахунок пенсії без обмеження її максимального розміру є передчасною, позаяк відповідач у відповідь на заяву позивача про перерахунок пенсії вказав на відсутність правових підстав для такого перерахунку. Відтак, спору щодо обмеження пенсії максимальним розміром у цій справі, не існує.
Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є пенсіонером, отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
З 01.01.2018 року пенсія позивача була перерахована на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103. Однак при перерахунку пенсії були враховані лише посадовий оклад, оклад за військовим званням та надбавка за вислугу років у зв`язку із внесенням відповідних змін до постанови Уряду від 13.02.2008 року №45, якою передбачено порядок перерахунку пенсій.
У подальшому, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року по справі № 826/3858/18 визнано нечинними та скасовано пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 (набрало законної сили 05.03.2019 року).
З 05.03.2019 року у позивача виникло право на перерахунок пенсії, втім звернувшись до відповідача з оновленою довідкою Державної прикордонної служби України від 06.09.2020 року №11/1712 про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019 року, для перерахунку пенсії, відповідачем було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії з тих підстав, що діючим законодавством не передбачено здійснення відповідного перерахунку пенсії.
Вважаючи вищевказану відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві протиправно, позивач звернувся із вказаним позовом до суду. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції, доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З огляду на викладене, колегія суддів звертає увагу, що жодною із сторін не оскаржується рішення суду в частині наявності у ОСОБА_1 права на перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.09.2020 року №11/1712 з 01.04.2019 року, втім позивач вважає протиправним рішення суду в частині відмовлених позовних вимог, а саме - здійснити вказаний вище перерахунок та виплату в розмірі 100% суми підвищення без обмеження максимального розміру пенсії, з огляду на що, рішення суду підлягає перегляду саме в цій частині.
Згідно із частинами 2, 6 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Разом з тим, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України (пункт 1 резолютивної частини Рішення № 6-зп від 25 листопада 1997 року; пункт 1 резолютивної частини Рішення № 9-зп від 25 грудня 1997 року та пункт 1 резолютивної частини Рішення №19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року).
Так, у рішенні № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст та спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Відтак, системний аналіз статті 55 Конституції України дозволяє дійти висновку, що частина 2 цієї правової норми гарантує кожному захист своїх прав, які були порушені органами державної влади, місцевого самоврядування, посадовими і службовими особами. Саме в такому значенні сформульовано частини 3, 5 та 6 статті 55 Конституції України.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 року у справі № 826/4406/16, від 07.11.2019 року у справі № 826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18), від 30.09.2020 року у справі № 806/204/17 (адміністративне провадження №  К/9901/20487/18), постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №  П/9901/370/18 (провадження № 11-77заі18), від 28.10.2020 року у справі № 9901/153/20 (провадження № 11-201заі20), тобто є сталою.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; вирішуючи спір суд повинен встановити, що у зв`язку з прийнятим рішенням, вчиненням дії чи допущенням бездіяльності суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи інтереси особи у сфері публічно-правових відносин; при цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.
Розгляду та задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.
При зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку, право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних відносин (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, Головним управлінням Пенсійного фонд України в м. Києві у відповідь на заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії було вказано на відсутність правових підстав для такого перерахунку, відтак, спору щодо обмеження пенсії максимальним розміром у цій справі, не існує.
Відповідач, в межах спірних правовідносин, ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.
Із наявних у матеріалах справи розрахункових листів пенсії ОСОБА_1 за вислугу років (станом на 01.01.2019 року, від 01.01.2020 року, від 01.01.2021 року та на 24.09.2021 року) не вбачається обмеження нарахованої пенсії, а тому вказані позовні вимоги ОСОБА_1 є передчасними.
Посилання апелянта на правові позиції, викладені в постановах Шостого апеляційного адміністративного суду у справах № 640/24142/19 та № 640/8126/20, колегія суддів, в силу приписів ч.7 ст.78 КАС України не може братися судом до уваги, крім того, рішенні у вказаних справах були ухвалені за іншого правового регулювання, а саме - позивачам було вже зроблено перерахунок пенсій з обмеженням їх розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, тобто позивачами було захищено фактичне порушене право, отже вказані постанови в межах даної справи не є релевантними.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 червня 2022 року - без змін. 
Керуючись ст..ст. 241, 242, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів  
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 червня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                       О.Є.Пилипенко 
Суддя:                                                                                 Я.Б.Глущенко       
                                                                                                    С.Б.Шелест 

Повний текст виготовлено 04 жовтня 2022 року.