Номер провадження: 22-ц/813/7573/22 
Справа № 2-н-179/2008
Головуючий у першій інстанції Ільніцька О.М.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.,
з участю секретаря Шлапак А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 17 червня 2022 року про відмову визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, постановлену під головуванням судді Ільницької О.М., у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , стягувач АТ «Райффайзен банк Аваль» про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з виконанням обов`язку боржником, -
в с т а н о в и в:
У червні 2022 року  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з заявою,стягувач АТ «Райффайзен банк Аваль» про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з виконанням обов`язку боржником, в якій просили визнати судовий наказ №2н-179/2008, виданий Балтським районним судом Одеської області від 13.11.2008 року таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з виконанням обов`язку боржником.
В обґрунтування заяви зазначили, що 01.08.2007 року між ОСОБА_1 та АТ «Райффайзен банк Аваль» було укладено кредитний договір №010/15-79/07-408, згідно якого йому було надано кредит у розмірі 195000 доларів США.
Того ж дня між ОСОБА_3 та АТ «Райффайзен банк Аваль» було укладено договір поруки №010/15-79/07-408/1 та іпотечний договір №У-319.
13.11.2008 року Балтським районним судом Одеської області видано судовий наказ №2-н/179/2008 про стягнення з ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2  на користь ВАТ «Райффайзен банк Аваль» в солідарному порядку кредитну заборгованість в сумі 1131562,13 грн. по кредитному договору №010/15-79/07-408, укладеному між АТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_1 
24.05.2017 року між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ПАТ «Кристалбанк» було укладено договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги), за яким ПАТ «Кристалбанк» отримало право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за договором №010/15-79/07-408 від 01.08.2007 року, укладеному між АТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_1 
25.05.2017 року між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ПАТ «Кристалбанк» було укладено договір відступлення прав поруки, за яким ПАТ «Кристалбанк» отримало право вимоги до боржника за договором поруки №010/15-79/07-408/1 від 01.08.2007 року.
25.05.2017 року між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та ПАТ «Кристалбанк» було укладено договір відступлення прав за іпотечними договорами, за яким ПАТ «Кристалбанк» отримало право вимоги до боржників, зокрема і до боржника за іпотечним договором №У-319 від 01.08.2007 року.
25.05.2017 року між ПАТ «Кристалбанк» та ТОВ «ФК «Форінт» було укладено договір факторингу №1 (портфельно відступлення права вимоги) за яким ТОВ «ФК «Форінт» отримало право вимоги до боржників за кредитним договором №010/15-79/07-408 від 01.08.2007 року.
25.05.2017 року між ПАТ «Кристалбанк» та ТОВ «ФК «Форінт» було укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами, за яким ТОВ «ФК «Форінт» отримало право вимоги до боржників за іпотечним договором № У-319 від 01.08.2007 року.
13.06.2017 року між ТОВ «ФК «Форінт» та ОСОБА_4 були укладені договори відступлення прав вимоги за кредитним договором №010/15-79/07-408 від 01.08.2007 року, договором поруки №010/15-79/07-408/1 від 01.08.2007 року та іпотечним договором № У-319 від 01.08.2007 року.
14.06.2017 року боржників було повідомлено про передачу права вимоги за кредитним договором №010/15-79/07-408 від 01.08.2007 року, договором поруки №010/15-79/07-408/1 від 01.08.2007 року та іпотечним договором № У-319 від 01.08.2007 року.
21.06.2017 року боржники на підставі заяви, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Янковською О.С., зареєстрованої в реєстрі за № 1825, 1826 надали згоду ОСОБА_4 на задоволення прав іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором №010/15-79/07-408 від 01.08.2007 року та згоду на оформлення права власності на предмет іпотеки нежиле приміщення по АДРЕСА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 було зареєстровано право власності на предмет іпотеки, а саме нежилі приміщення по АДРЕСА_1 .
03.02.2017 року ОСОБА_4 власноруч написав розписку в якій зазначив, що вважає зобов`язання за кредитним договором №010/15-79/07-408 від 01.08.2007 року та іпотечний договір № У-319 від 01.08.2007 року виконаними в повному обсязі та жодних претензій до боржників не має.
Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 17 червня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , стягувач АТ «Райффайзен банк Аваль» про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з виконанням обов`язку боржником відмовлено.
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, прийняти постанову, якою задовольнити заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з виконанням обов`язку боржником, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував, того, що боржники виконали на користь іпотекодавця ОСОБА_4 зобов`язання саме за кредитним договором. Також є неправильним висновок суду про те, що матеріали справи не містять відомостей, що саме зобов`язання, за яким видано судовий наказ заявниками було виконано добровільно.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.
Учасники справи про призначене судове засідання на 21 вересня 2022 року були сповіщені належним чином,шляхом направлення судових повідомлень на електронні адреси, які зазначені ОСОБА_1  в апеляційній скарзі (а.с. 62-63, 90-95).
Від адвоката Собчука О.В., представника АТ «Райффайзен Банк» до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки представник Банку не має можливості прибути у судове засідання у зв`язку із небезпечними обставинами в країні (а.с. 96-99).
Проте, з клопотанням про проведення судового засідання у режимі відео конференції представник АТ «Райффайзен Банк» до суду не звертався.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін,а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала суду скасуванню, з наступних підстав.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду не відповідає зазначеним вимогам закону, з огляду на наступне.
Відмовляючи у задоволені заяви  ОСОБА_1  та ОСОБА_2  про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з виконанням обов`язку боржником, суд першої інстанції виходив із того, що на підтвердження того, що боржники виконали добровільно зобов`язання, було надано копію іпотечного договору, в якому містяться рукописні виправлення, які не засвідчені нотаріусом, також судом зазначено, що матеріали цивільної справи не містять відомостей, що саме зобов`язання, за яким видано судовий наказ від 13.11.2008 року, заявниками було виконано добровільно.
Однак, з таким висновком суду, колегія суддів не погоджується, з тих підстав, що такий висновок суду не відповідає обставинам справи та до нього суд дійшов у порушення норм процесуального права, які регулюють порядок вирішення даного питання.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Отже, за змістом положень ч.ч.1,2 ст. 432 ЦПК України, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.
Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.
Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.
Саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Саме такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 2-4671/11.
Як вбачається з матеріалів справи, 13.11.2008 року Балтським районним судом Одеської області було видано судовий наказ 2н-179/2008, про стягнення в рівних частинах з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь АТ «Райфайзен банк Аваль» кредитну заборгованість у сумі 1131562,13 грн., судові витрати у розмірі 850 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 15 грн.(а.с. 5)
Згідно повідомлення про відступлення прав вимоги №140/8/1437 від 14.06.2017 року ОСОБА_6 , ОСОБА_2 було повідомлено про те, що 25.05.2017 року ПАТ «Райффайзен банк Аваль» відступило права вимоги по кредитним договорам ПАТ «Кристалбанк», а саме право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №010/15-79/07-408 від 01.08.2007 року з усіма додатковими угодами до нього. Крім того, банком були відступлені права за наступними договорами забезпечення договір поруки №010/15-79/07-408/1 від 01.08.2007, укладений між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_8 , та договір іпотеки №У-319 від 01.08.2007 року, укладений між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_1 (а.с. 19, 23, 27).
Підставами для відступлення прав вимоги стали договір факторингу (портфельного відступлення прав вимоги) №Б/Н від 24.05.2017 року, договір відступлення прав за договорами поруки №Б/Н від 25.05.2017 року, та договір відступлення прав за іпотечними договорами від 25.05.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф., зареєстрованого в реєстрі за №1497(а.с. 31).
Також з матеріалів справи вбачається, що 25.05.2017 року між ПАТ «Кристалбанк» та ТОВ «ФК «Форінт» було укладено договір факторингу №1 (портфельно відступлення права вимоги) за яким ТОВ «ФК «Форінт» отримало право вимоги до боржників за кредитним договором №010/15-79/07-408 від 01.08.2007 року.
25.05.2017 року між ПАТ «Кристалбанк» та ТОВ «ФК «Форінт» було укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами, за яким ТОВ «ФК «Форінт» отримало право вимоги до боржників за іпотечним договором № У-319 від 01.08.2007 року.
Крім того, 13.06.2017 року між ТОВ «ФК «Форінт» було укладено договір відступлення права вимоги, згідно якого воно відступило всі права щодо кредитних договорів ОСОБА_4 , який набув права нового стягувача (а.с. 36-37).
30.07.2017 року між ТОВ «ФК «Форінт» та ОСОБА_4 було укладено договір відступлення прав за договором поруки, зокрема і за договором поруки №010/15-79/07-408/1 від 01.08.2007 року, укладеного між АТ «Райффайзен банк Аваль» та ОСОБА_8 (а.с. 38).
Того ж дня між тими самими сторонами було укладено договір відступлення прав за договором іпотеки (а.с. 39).
Звертаючись до суду з заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з виконанням обов`язку боржником, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зазначили в якості стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль».
Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що обґрунтовуючи свою заяву, заявники вказують, що добровільно виконали зобов`язання та отримали у ОСОБА_4 , розписку про відсутність претензій.
Судом першої інстанції про зазначення невідповідності наданого договору іпотеки, не звернуто уваги на те, що 13.06.2017 року між ТОВ «ФК «Форінт» та ОСОБА_4 було укладено договір відступлення прав і за договором іпотеки (а.с. 39).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4  є новим стягувачем щодо кредитних договорів боржниками яких є ОСОБА_1  та ОСОБА_2 , якого заявники не зазначили у своєї заяві та якого в якості стягувача не було залучено судом до участі у справі.
З урахуванням того, що ПАТ «Райффайзен банк Аваль» відступило права вимоги по кредитним договорам ПАТ «Кристалбанк», яке в свою чергу відступило права вимоги ТОВ «ФК «Форінт», яке відступило права вимоги ОСОБА_4 , суд у порушення норм цивільно-процесуального законодавства розглянув справу за їх відсутністю, не залучивши до участі у справі ПАТ «Кристалбанк»,ТОВ «ФК «Форінт», а також ОСОБА_4 , який набув права нового стягувача, чим позбавив їх права бути присутніми у судовому засіданні для надання пояснень та встановлення дійсних обставин справи та без дотримання балансу інтересів сторін виконавчого провадження.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з інших підстав, оскільки не всі учасники у справі були залучені до участі у справі.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 17 червня 2022року – скасувати з інших підстав.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , стягувач АТ «Райффайзен банк Аваль» про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з виконанням обов`язку боржником – відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 29 вересня 2022 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Т.В. Цюра