Справа № 345/197/22 
Провадження № 22-ц/4808/905/22 
Головуючий у 1 інстанції Якимів Р. В. 
Суддя-доповідач Девляшевський В.А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого (суддя-доповідач)                Девляшевського В.А.
суддів:                                        Пнівчук О.В., Томин О.О., 
секретаря                                        Мельник О.В.,                                
з участю                                         сторін та їх представників,                
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду, ухвалене суддею Якимів Р.В. 30 травня 2022 року в м. Калуші Івано-Франківської області, повний текст якого виготовлено 01 червня 2022 року, у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
встановив :
У січні 2022 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Позов мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , про що їй стало відомо від його сестри - ОСОБА_1 тільки 26 серпня 2021 року. Остання повідомила також, що за її заявою в приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу відкрита спадкова справа. Однак, відповідачка приховала від нотаріуса те, що позивачка є спадкоємицею першої черги. 
На її заяву про прийняття спадщини нотаріальна контора листом від 30 вересня 2021 року відмовила у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини.
Зазначає, що з батьком вони проживали в різних селах Калуського району та не спілкувались. Вона не знає також знайомих чи родичів спадкодавця, а тому не могла знати про його смерть. Проте після того, як тітка повідомила її про смерть батька, вона одразу звернулась до нотаріальної контори. Разом з тим карантинні обмеження у зв`язку з поширенням територією України гострої респіраторної хвороби COVID-19 значно ускладнили можливість подання заяви про прийняття спадщини, оскільки нотаріальні контори працювали не постійно, графіки прийому громадян не були визначені та постійно коригувались. Крім того, з 14.10 по 04.11 2021 року вона хворіла на коронавірус, поєднаний з бронхітом.
22 листопада 2021 року даний позов подано до Долинського районного суду за місцем проживання відповідача, проте ухвалою цього суду від 29 грудня 2021 року позовну заяву повернуто з підстав порушення правил підсудності.
Відтак позивачка вважала, що строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин. Просила ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий тримісячний строк для прийняття спадщини після смерті батька.
Рішенням Калуського міськрайонного суду від 30 травня 2022 року позов задоволено частково. Визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подання в нотаріальну контору заяви про прийнття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 два місяці з часу набрання рішенням законної сили. В решті позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Апелянт зазначає, що є рідною сестрою померлого, після якого залишилось спадкове майно, а саме домоволодіння по АДРЕСА_1 . Вказане домоволодіння належало її брату на праві приватної власності, перейшовши у спадок від матері ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_3 відповідачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Одночасно повідомила, що крім неї є ще один спадкоємець - донька брата ОСОБА_2 , яка проживає у с. Голинь Калуського району, але зв`язку з нею немає. 
Більше тридцяти років остання не визнавала спадкодавця своїм батьком, не спілкувалась з ним та не надавала необхідну допомогу. Одразу після смерті ОСОБА_3 апелянт повідомила позивачці про його смерть через спільних знайомих, проте на похорон остання так і не з`явилась.
Вказує, що вона як спадкоємець, яка прийняла спадщину, не надавала згоди ОСОБА_2 для прийнття спадщини з пропуском строку. Натомість позивачка не навела жодної поважної причини пропуску строку для прийняття спадщини, що визначені в постановах Верховного Суду. Необізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Більше того позивачка на день смерті спадкодавця проживала з ним в одному районі, а тому мала можливість знати про відкриття спадщини. Крім того, її знайомі повідомляли своєчасно про цю подію. Однак, ОСОБА_2 на похорон батька не прийшла.
Посилається на висновки Верховного суду у постановах від 11 листопада 2020 року по справі №750/262/20, від 13 грудня 2018 року по справі №459/295/16-ц та від 11 липня 2018 року по справі №381/4482/16-ц, відповідно до яких за відсутності у спадкоємця перешкод для подання заяви, якщо він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
На думку апелянта, незнання про смерть спадкодавця, як причина пропуску строку для прийняття спадщини, не може бути визнана поважною, оскільки сама по собі ця обставина без встановлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність причин пропуску зазначеного строку. Інших підстав пропуску строків звернення до нотаріуса позивачкою не наведено і не доведено їх поважність. За наведених обставин просила її апеляційну скаргу задовольнити.
Правом на подання відзиву позивачка не скористались.
В засіданні апеляційного суду апелянт та її представник ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги підтримали з наведених у ній мотивів. ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_2 не могла не знати про смерть батька, оскільки їй про це повідомили спільні знайомі, що проживають з нею в одному селі. Проте, позивачка з невідомих причин не з`явилась на похорон. Повторно ОСОБА_1 зв`язалась з ОСОБА_2 з пропозицією відвідати могилу батька, а також обговорити питання з приводу ведення нотаріусом спадкової справи. Апелянт заперечила щодо включення позивачки в число спадкоємців після пропуску строку для прийнття спадщини, оскільки остання взагалі не підтримувала зв`язок з спадкодавцем протягом його життя, не надавала йому допомогу і підтримку.
Позивачка та її представник ОСОБА_6 доводів скарги не визнали, посилаючись на обґрунтованість висновків суду. 
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у встановлений законом шестимісячний строк позивачка не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із тим, що до дня смерті та на час смерті батька ОСОБА_3 , проживала від нього окремо, доказів того, що їй було відомо про його смерть в судовому засіданні не здобуто. Вказане, на думку суду, свідчить про поважність причини пропуску ОСОБА_2 строку для прийняття спадщини, що відповідачка належними доказами не спростувала.
За змістом частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Постановлене судом рішення не відповідає цим вимогам закону з огляду на наступне. 
Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10).
За життя спадкодавець ОСОБА_3 своїм майном не розпорядився.
ОСОБА_2 є дочкою померлого, про шо свідчить свідоцтво про народження (а.с. 7),
Спадкодавець ОСОБА_3 проживав і був зареєстрований по АДРЕСА_1 . В житловому будинку на день його смерті зареєстрованих інших осіб немає (а.с.21). Його дочка ОСОБА_2 проживає в с. Голинь Калуської ОТГ.
24 вересня 2021 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Лесик В.Б. із заявою про прийняття спадщини. Однак листом № 490/02-14 від 06.12.2021 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 4, 56).
З витребуваних матеріалів спадкової справи вбачається, що сестра ОСОБА_3 – ОСОБА_1 прийняла спадщину, звернувшись 26 травня 2021 року до нотаріуса з відповідною заявою (а.с. 53).
Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частини перша, друга статті 1220 ЦК України).
Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
З врахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачка зазначила про необізнаність про смерть батька та труднощами для подачі заяви до нотаріальної контори у зв`язку з запровадженням карантину.
Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про поважність пропуску звернення ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 , оскільки існування обставин, які б перешкоджали їй дізнатися про смерть батька до 26 липня 2021 року за умови існування відповідного наміру позивачки щодо отримання такої інформації, судом не встановлено. Натомість посилання на те, що вона дізналась про смерть спадкодавця тільки 26 серпня 2021 року від своєї тітки не свідчать про поважність пропуску строку для звернення до нотаріальної контори. Більше того з заявою про прийняття спадщини ОСОБА_2 звернулась тільки 24 вересня 2021 року, а з першим позовом до суду 22 листопада 2021 року.
Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, невизначеності щодо черговості спадкування, правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20, від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18.
У постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20) зазначено, що неспілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносини між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо відсутності у ОСОБА_2 поважних причин, які б завадили їй звернутись у визначений законом строк із заявою про прийняття спадщини після померлого батька.
Доводи позивачки щодо обмеженості доступу до нотарільної контори в зв`язку з коронавірусними обмеженнями є неспроможними, оскільки законодавство не позбавляє спадкоємця права направити заяву про прийняття спадщини за допомогою засобів поштового зв`язку.
Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку (висновок Верховного Суду у постанові від 01 червня 2022 року у справі № 148/1805/20).
Позивачка є спадкоємицею за законом першої черги і здійснення нею права на спадкування (прийняття спадщини) шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (у випадку не проживання разом із спадкодавцем на час його смерті) не залежить від вчинення чи невчинення дій іншими особами (іншим спадкоємцем, нотаріусом).
Оскільки ОСОБА_2 не доведено належними та допустимими доказами поважність причин пропуску нею строку для звернення з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову, оскільки такі висновки не ґрунтуються на законі та встановлених обставин у справі. 
Відтак, судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.
За положеннями частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у з`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягнути 1488,60 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги. 
Згідно із ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
В суді першої інстанції ОСОБА_1 було заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та на її підтвердження долучено договір про надання правової допомоги від 18 лютого 2022 року, укладений з адвокатом Кажуком В.Б., ордер від 18 лютого 2022 року, акт виконаних робіт з описом наданих адвокатом послуг та їх вартістю від 18.02.2022 року, квитанція №14 від 18.02.2022, відповідно до яких за правову допомогу, надану адвокатом в суді першої інстанції, ОСОБА_1 сплатила 3 000,00 грн (а.с. 42-44, 48, 49). Оскільки заперечень щодо співмірності наданої правничої допомоги від позивачки не надходило, з неї належить стягнути на користь відповідачки 3 000,00 грн витрат, понесених на правову допомогу в суді першої інстанції.
Керуючись статтями 374, 376, 381 – 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Калуського міськрайонного суду від 30 травня 2022 року скасувати.
Ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_2 ) понесені витрати зі сплати судового збору в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 488,60 грн (одна тисяча чотириста вісімдет вісім гривень шістдесят копійок) та на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 (трьох тисяч) грн, а всього 4 488,60 грн судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в судах першої та апеляційної інстанцій.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий                                                                В.А. Девляшевський
Судді:                                                                        О.В. Пнівчук                                                                                        О.О. Томин

       Повний текст постанови виготовлено 19 вересня 2022 року.