Постанова 
Іменем  України
(додаткова)
 
12 вересня 2022 року
м. Київ
 
справа № 712/6313/21
провадження № 61-3728 св 22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., 
Коломієць Г. В., 
 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,  
відповідач - ОСОБА_2 ,  
представник відповідача - адвокат Драченко Владислав Вікторович, 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Драченка Владислава Вікторовича, про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 
2021 року у складі судді Романенко В. А., додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2021 року у складі судді 
Романенко В. А., постанову Черкаського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року у складі колегії суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В., Василенко Л. І., постанову Черкаського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року у складі колегії суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В., Василенко Л. І. та додаткову постанову Черкаського апеляційного суду 
від 11 березня 2022 року у складі колегії суддів: Бородійчука В. Г., 
Карпенко О. В., Василенко Л. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом 
до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів. 
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 
2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Додатковим рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси 
від 22 грудня 2021 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Драченка В. В., про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат 
на професійну правничу допомогу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 
на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу 
у розмірі 3 000 грн.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 2021 року залишено без змін (провадження № 22-ц/821/166/22).
Постановою Черкаського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2021 року залишено без змін (провадження № 22-ц/821/424/22).
Додатковою постановою Черкаського апеляційного суду від 11 березня 2022 року заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Драченка В. В., про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 грн.
Постановою Верховного Суду від 22 серпня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 листопада 2021 року, додаткове рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2021 року, постанову Черкаського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року, постанову Черкаського апеляційного суду від 22 лютого 2022 року та додаткову постанову Черкаського апеляційного суду від 11 березня 2022 року залишено без змін.
29 серпня 2022 року до Верховного Суду надійшла заява представника ОСОБА_2 - адвоката Драченка В. В., про ухвалення додаткового судового рішення у справі, в якій заявник просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу 
у розмірі 2 800,00 грн, понесені відповідачем у зв`язку з розглядом справи
у суді касаційної інстанції. 
Копія заяви з додатками надіслана позивачеві.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 
від 29 серпня 2022 року справу призначено судді-доповідачеві 
Луспенику Д. Д. Судді, які входять до складу колегії: Гулько Б. І., 
Коломієць Г. В.
Заява мотивована тим, що у відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 указано, що орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу 
у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції відповідач очікує понести в сумі 3 000,00 грн, докази понесення яких будуть надані суду протягом п`яти днів після отримання постанови Верховного Суду. 26 серпня 2022 року він ознайомився з постановою Верховного Суду від 22 серпня 2022 року, ухваленою за наслідками розгляду касаційної скарги 
ОСОБА_1 .
Вартість витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем у зв`язку 
з розглядом справи у суді касаційної інстанції, становить 2 800,00 грн, 
що підтверджується: актом наданих послуг (детальний опис робіт) 
до договору про надання правової допомоги № 58-05 від 29 серпня 
2022 року № 3, рахунком на оплату від 29 серпня 2022 року № 222. 
01 вересня 2022 року, через систему «Електронний суд», ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із заявою про відвід судді Верховного Суду Луспеника Д. Д.
Також, через систему «Електронний суд», ОСОБА_1 подала заперечення на клопотання відповідача про відшкодування судових витрат, у яких виклала незгоду із указаним клопотанням і заявленим відповідачем розміром витрат на правничу допомогу. 
ОСОБА_1 просила суд звільнити її відповідно до статті 136 
ЦПК України, пункту 3 частини першої статті 5 та статті 8 Закону України «Про судовий збір» від сплати судових витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем за касаційний перегляд справи. Вказує, що розмір витрат на правничу допомогу належним чином не підтверджено, у тексті договору про надання правової допомоги перелік таких витрат 
не визначено, як і не відомо яку саме послугу за вказаним договором мав отримати відповідач, у які терміни та яка конкретна ціна кожної окремої послуги. Акцентує на тому, що її дохід за минулий рік становив 53 027,00 грн, а заявлені представником відповідача судові витрати є не тільки недостовірними й не співрозмірними з предметом позову, 
але й перевищують 5% річного доходу, що накладає на неї надмірний тягар, порушує її конституційне право і право її дітей на належний рівень життя. 
На її думку, вказане свідчить про зловживання сторони відповідача своїми правами. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2022 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Луспеника Д. Д. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру 
і способу стягнення аліментів визнано необґрунтованою та передано її для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому 
частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 
від 02 вересня 2022 року справу призначено судді-доповідачеві 
Сердюку В. В.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду 
від 05 вересня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Верховного Суду Луспеника Д. Д. від участі у розгляді вказаної справи. 
Вивчивши матеріали справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що заява представника ОСОБА_2 - адвоката Драченка В. В., про ухвалення додаткового судового рішення у справі, підлягає частковому задоволенню. 
Згідно з підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції має вирішити питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, 
що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, 
що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої 
статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору 
та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних 
з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану 
зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, 
що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно 
з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, 
за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови 
в позові - на позивача.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України 
при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 
чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат 
її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, 
які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі 
і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені 
в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи
та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження 
№ 12-171гс19).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод
1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними
і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження 
№ 61-13608св20).
Крім того, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі 
№ 750/2055/20 (провадження № 61-16723св20) вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування 
з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої 
та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Посилання ОСОБА_1 на наявність підстав для звільнення її від сплати судових витрат на правничу допомогу за касаційний перегляд справи 
є необґрунтованими, так як відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» саме від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі -
у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, 
а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. 
При цьому за змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються 
з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких 
й належать витрати на професійну правничу допомогу. 
Тобто сторона може бути звільнена лише від сплати судового збору. 
Тому відповідні доводи ОСОБА_1 зводяться до власного тлумачення норм процесуального права і відхиляються Верховним Судом.
З урахуванням вищевказаного, обґрунтувань поданої заяви та доданих 
до неї документів, а також заперечень позивача проти задоволення відповідної заяви, суд касаційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника ОСОБА_2 - адвоката Драченка В. В., та стягнення з позивача на користь відповідача 1 000,00 грн витрат 
на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді касаційної інстанції, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.
Керуючись статтями 137, 141, 270, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
 
Заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Драченка Владислава Вікторовича, про ухвалення додаткового судового рішення 
у справі задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 000,00 (одну тисячу) гривень судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді касаційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                               Д. Д. Луспеник
Б. І. Гулько
Г. В. Коломієць