ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 755/5572/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Аверкова В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  13 грудня 2022 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., за участі представника відповідача Люшиної О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області   Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Цетрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа -   Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві,   про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії
В С Т А Н О В И В :
Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист від 11 жовтня 2021 року № 755/5572/21 в частині зобов`язання Управління забезпечення примусового виконання рішень у м Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відновити виконавчі дії по забезпеченню виконання постанови Верховного Суду від 27 лютого 2020 року № 2а-6873/11.
08.08.2022 від  позивача ОСОБА_1 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла заява про заміну боржника на належного на стадії виконання судового рішення у справі № 755/5572/21, якою просив у зв`язку з реструктурізацією (реорганізацією), зміною найменування та місцезнаходження відповідача-боржника по справі Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Цетрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) замінити на належного боржника у виконавчому листі № 755/5572/21 від 11 жовтня 2021 Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві  та Київської області Цетрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Ухвалою  Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2022 р. заяву ОСОБА_1 - задоволено, замінено боржника у виконавчому листі, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва 11 жовтня 2021 року у справі № 755/5572/21, з Управління забезпечення примусового виконання рішень у м Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ на Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (03056, м. Київ, вул. Олекси Тихого, 32, код ЄДРПОУ 43315602).
Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області  Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції  як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову ухвалу, якою у задоволені заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні відмовити.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що підстави для задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні відсутні, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду в м. Києві надано довідку про виконання постанови Верховного суду України від 27.02.2020 у справі № 2а-6873/11. Поряд з цим, організаційно-розпорядчий документ про перейменування відділів державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на який посилається суд, Міністерством юстиції України не видавався.
У судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.
Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.
Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково: визнано протиправними дії Управління забезпечення примусового виконання рішень у м Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), які полягають у поверненні постанови Верховного Суду від 27 лютого 2020 року № 2а-6873/11 згідно з вимогами пункту 11 Порядку №440 до органу, що її видав; зобов`язано Управління забезпечення примусового виконання рішень у м Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відновити виконавчі дії по забезпеченню виконання постанови Верховного Суду від 27 лютого 2020 року № 2а-6873/11.
Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист від 11 жовтня 2021 року № 755/5572/21 щодо зобов`язання Управління забезпечення примусового виконання рішень у м Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відновити виконавчі дії по забезпеченню виконання постанови Верховного Суду від 27 лютого 2020 року № 2а-6873/11.
Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.
Відповідно до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1404-VIII) під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Матківська проти України» від 12 березня 2009 року (заява № 38683/04) зазначено, що судовий розгляд і виконавче провадження - це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.
Відповідно до частин першої, другої статті 15 Закону № 1404-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1404-VIII) сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. 
Положення частини п`ятої статті 15 цього Закону передбачають, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.
Із наведеного нормативного визначення випливає, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішення законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна однієї сторони провадження іншою. Така заміна є прийнятною, серед іншого, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. Процесуальний закон та спеціальний закон, який регулює підстави, порядок та спосіб виконання судових рішень, не обмежує можливість заміни сторони виконавчого провадження залежно від загальних умов та порядку (етапу) здійснення виконавчого провадження, приміром з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа. 
Підстави та порядок заміни сторони виконавчого провадження викладені у ст.379 КАС України, зокрема визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Частиною 4 цієї статті прямо передбачено, що положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Матеріали справи, зокрема, апеляційна скарга Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), та інформація з відкритих джерел Міністерства юстиції свідчать, що станом на час розгляду заяви про заміну боржника у виконавчому провадженні та апеляційного перегляду спірної ухвали, до територіального органу Державної виконавчої служби міста Києва та Київської області належить саме Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області  Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відсутнє.
З огляду на це відсутні підстави вважати доводи апелянта щодо безпідставності заміни Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області  Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що під час розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження, саме Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надавали заперечення, зі змісту яких не вбачається заперечень управління щодо правонаступності.
Зміст заперечень стосувався лише незгоди боржника щодо не виконання ними постанови Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № 2а-6873/11.
Щодо доводів апелянта про виконання ними постанови Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № 2а-6873/11, колегія суддів зауважує, що саме це питання було предметом розгляду у справі № 755/5572/21, за наслідками якого було прийнято рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2021 року, яким  визнано протиправними дії Управління забезпечення примусового виконання рішень у м Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), які полягають у поверненні постанови Верховного Суду від 27 лютого 2020 року № 2а-6873/11 згідно з вимогами пункту 11 Порядку №440 до органу, що її видав, та зобов`язано Управління забезпечення примусового виконання рішень у м Київ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відновити виконавчі дії по забезпеченню виконання постанови Верховного Суду від 27 лютого 2020 року № 2а-6873/11.  
Тобто, доводи даної апеляційної скарги стосуються незгоди саме з рішенням  Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2021 року, які  мали б місце  при оскарженні цього рішення в апеляційному порядку. Проте, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2021 року  відповідачем оскаржено не було, набрало чинності та підлягає виконанню. 
Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає правильними висновок суду першої інстанції про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді заяви неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2022 р. слід залишити без змін.
Повний текст рішення виготовлено 15 грудня 2022 року.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

                                         П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області  Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2022 р. - залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 серпня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Цетрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа -  Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві,  про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії - залишити без змін.
Постанова  суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

            Колегія суддів:                                                                                   О.В. Карпушова

                                                                                                    Л.В. Губська

                                                                                                    О.В. Епель