Ухвала
 
23 листопада 2022 року
 
м. Київ
 
справа № 373/185/21
провадження № 61-21464св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Погрібного С. О.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач -    ОСОБА_2 , 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2021 року у складі судді Залеської А. О. та постанову Київського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року у складі колегії суддів: Вербової І. М., Головачова Я. В., Соколової В. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
 
У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на наступне майно, а саме: 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого на АДРЕСА_1 ; 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,10 га, з кадастровим номером 3211000000:01:007:0019, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої на АДРЕСА_1 ; 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,06 га, з кадастровим номером 3211000000:01:007:0012, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої на АДРЕСА_1 . Також просив покласти судові витрати на відповідача.
 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 23 жовтня 2007 року між сторонами укладено шлюб. У шлюбі ними набуто земельну ділянку, площею 0,06 га, з кадастровим номером 3211000000:01:007:0012, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, площею 0,10 га, з кадастровим номером 3211000000:01:007:0019.
 
Позивач зазначав, що, оскільки зазначене майно придбано за час перебування сторонами у шлюбі, то воно належить їм на праві спільної сумісної власності. Разом з тим відповідач не визнає права власності на 1/2 частини вказаного майна у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду.
 
У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулась через свого представника до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання за ОСОБА_2 права власності на 3/4 частини, а за ОСОБА_1 - 1/4 частини земельної ділянки площею 0,06 га з кадастровим номером 3211000000:01:007:0012, розташованої на АДРЕСА_1 ; визнання за ОСОБА_2 права власності на 3/4  частини, а за ОСОБА_1 - 1/4 частини земельної ділянки площею 0,10 га з  кадастровим номером 3211000000:01:007:0019, розташованої на АДРЕСА_1 ; визнання за ОСОБА_2 права власності на 3/4, а за ОСОБА_1 - 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,06 га з кадастровим номером 3211000000:01:007:0012, розташованої на АДРЕСА_1 ; стягнення судових витрат.
 
Зустрічні позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не дбає про матеріальне забезпечення сім`ї, ухиляється від утримання спільних дітей, у зв`язку з чим вони перебувають виключно на утриманні матері. Крім того, ОСОБА_1 частково знищив та пошкодив спільне майно, чим наніс шкоду інтересам сім`ї.
 
Зазначені обставини, на думку позивача за зустрічним позовом, дають підстави для відступлення від засади рівності часток подружжя та визнання за нею право власності на 3/4 частини в спільному сумісному майні подружжя.
 
Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від  06  липня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини житлового будинку, житловою площею 43,40 кв. м, загальною площею 69,00 кв. м (з відповідною частиною господарських будівель та споруд), що розташований на    АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3  частини земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер 3211000000:01:007:0019, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини земельної ділянки, площею 0,06 га, кадастровий номер 3211000000:01:007:0012, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на АДРЕСА_1 . Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини житлового будинку, житловою площею 43,40 кв. м, загальною площею 69,00 кв. м (з відповідною частиною господарських будівель та споруд), що розташований на АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини земельної ділянки площею 0,10 га, кадастровий номер 3211000000:01:007:0019, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини земельної ділянки, площею 0,06 га (кадастровий номер 3211000000:01:007:0012) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на   АДРЕСА_1 .
 
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення первісного і зустрічного позовів, суд першої інстанції виходив із того, що спірне майно, а саме: житловий будинок з відповідними господарськими будівлями і спорудами, земельна ділянка, площею 0,10 га, розташовані на АДРЕСА_1 , та земельна ділянку площею 0,06 га, розташована на АДРЕСА_1 , набуті сторонами під час перебування у шлюбі, тому зазначене майно, виходячи з приписів статті 60 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу.
 
Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки ОСОБА_1 не дбає про належне матеріальне утримання дітей;  іншого житла окрім, спільного житлового будинку, у сторін немає; ОСОБА_2 , з якою залишаються діти, мусить придбати нові меблі замість пошкоджених ОСОБА_1 , а також із огляду на можливість ОСОБА_2 отримати додатковий прибуток за рахунок господарювання на земельних ділянках, то є підстави для відступу від принципу рівності часток у праві спільної сумісної власності сторін на користь ОСОБА_2 .
Постановою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2021 року - без змін.
 
Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд виходив із того, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення. Також апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим.
 
Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи
 
У грудні 2021 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення процесуальних норм, з урахуванням уточнень, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги його позову та відмовити у задоволенні вимог зустрічного позову ОСОБА_2 . 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій:
 
-  не врахували, що наявність заборгованості зі сплати аліментів, недостатній розмір аліментів, а також проживання дитини разом з одним із батьків не є достатніми підставами для відступлення від засад рівності часток подружжя;
 
-  не надали належну оцінку тому, що заборгованість заявника зі сплати аліментів є незначною і він постійно здійснює виплати з метою її погашення;
 
-  проігнорували те, що заявник ніколи не відмовлявся від свого обов`язку утримувати дітей та завжди намагався надати посильну допомогу на їх утримання; 
 
-  не надали належну оцінку всім аргументам позивача, викладеним у позовній заяві та апеляційній скарзі;
 
-  не врахували висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 350/1697/14-ц, від 30 травня 2018 року у справі № 922/2017/17, від 20 лютого 2019 року у справі № 127/4451/17, від 20 травня 2020 року у справі № 636/2927/17-ц, від 16 червня 2020 року у справі № 442/3458/17, від 08 липня 2020 року у справі № 754/11103/16-ц, від 09 вересня 2020 року у справі № 400/936/18, від 18 листопада 2020 року у справі № 344/3574/17, від 26 листопада 2020 року у справі № 910/2318/16.
 
У серпні 2022 року від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в якому, посилаючись на необґрунтованість касаційної скарги, заявник просить  залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. 
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 11 січня 2022 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 листопада 2021 рокупередано на розгляд судді-доповідачу Гулейкову І. Ю.  
 
Ухвалою Верховного Суду від 06 квітня 2022 року (після усунення заявником недоліків касаційної скарги) відкрито касаційне провадження у справі за             касаційною скаргою ОСОБА_1 з підстав визначених пунктом 1 частини другої статті 389  ЦПК України; витребувано із Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області матеріали цивільної справи № 373/185/21; надано учасникам справи строк для подання відзиву.   
 
У травні 2022 року матеріали справи № 373/185/21 надійшли до Верховного Суду.
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Керуючись статтями 401, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.
 
УХВАЛИВ:
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відповідно до рівності часток у праві спільної сумісної власності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя з відступом від рівності часток у праві спільної сумісної власності, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 листопада 2021 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 30 листопада 2022року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                 І. Ю. Гулейков

                                                                                                                                  А. С. Олійник

                                                                                                                                  С. О. Погрібний