ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року
м. Чернівці

cправа № 722/975/20
провадження № 822/717/22-ц

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.,
суддів: Одинака О.О., Владичана А.І.,
за участю секретаря Конецької Д.Г.,
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 ,
третя особа Сокирянська міська рада Дністровського району Чернівецької області,
апеляційна скарга ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , на рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 16 червня 2022 року,
головуючий в суді першої інстанції суддя Унгурян С.В.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2020 року ОСОБА_1  звернулася до суду із позовом до  ОСОБА_2 , в інтересах якої діє її законний представник ОСОБА_3 , третя особа Сокирянська міська рада Дністровського району Чернівецької області про визнання заповіту недійсним. 
Посилалась на те, що 04 серпня 2015 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Твердушкіним Р.Д. за реєстровим № 1349, яким заповіла ОСОБА_1 належну їй на праві приватної власності земельну ділянку, загальною площею 1,2312 га, за кадастровим номером 7374088001:03:001:0629, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Романковецької сільської ради, а онуці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , все інше майно, що буде належати на день її смерті.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.
Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельних ділянок сільськогосподарського призначення та житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.
Як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_4 , з метою прийняття спадщини, позивачка звернулась до приватного нотаріуса Сокирянського районного нотаріального округу Гапчука В.В. із заявою про прийняття спадщини.
Нотаріус повідомив, що в матеріалах спадкової справи міститься інший заповіт ОСОБА_4 , посвідчений 28 грудня 2019 року секретарем Романковецької сільської ради Яковенко А.В. за реєстровим №312, в якому ОСОБА_4 все належне їй на день смерті майно заповіла ОСОБА_2 .
Оскільки покійна ОСОБА_4 не була писемною, не вміла читати і писати, а тому вважає, що вона не могла особисто прочитати у голос та розписатись у складеному 28 грудня 2019 року заповіті.
На підставі наведеного, просила суд визнати недійсним заповіт, складений 28 грудня 2019 року ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , посвідчений секретарем виконавчого комітету Романковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області Яковенко А.В. та зареєстрований в реєстрі №312.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 16 червня 2022 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , третя особа Сокирянська міська рада Дністровського району Чернівецької області про визнання заповіту недійсним відмовлено.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, дійшов висновку про те, що заповіт було посвідчено з порушенням вимог закону, а задоволення позову  ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним не призведе до відновлення її порушеного права.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , подала апеляційну, в якій просить змінити мотивувальну частину рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 16 червня 2022 року, виключивши з неї посилання про нікчемність заповіту, який було складено ОСОБА_4 28 грудня 2019 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Романковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області Яковенко А.В. та зареєстрований в реєстрі №312.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.
Апелянт вказує на те, що помилковими є висновки суду першої інстанції про нікчемність заповіту, оскільки судом не було враховано, що спадкодавець під час складання заповіту була дієздатна, у заповідачки відсутні фізичні вади чи хвороби, заповіт складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Підписання і посвідчення заповіту ОСОБА_4 , у свою чергу, відбулося з дотриманням вимог ч. 2 ст. 1247 ЦК України та ч. 4 ст. 207 ЦК України і не вимагало присутності при цьому не менш як двох свідків.
Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Романківці, Сокирянського району, Чернівецької області померла ОСОБА_4 
28 грудня 2019 року, ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Романковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області Яковенко А.В. та зареєстрований в реєстрі № 312. 
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення суду першої інстанцій не відповідає.
Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.
У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.
У разі ж якщо сторони згоди на укладення правочину не досягли, такий договір є неукладеним.
До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19).
Як убачається із апеляційної скарги та із пояснень у суді першої інстанції законного представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , остання визнала (підтвердила) факт про те, що ОСОБА_4 за життя була неписемною та не вміла читати.
Вказані обставини також підтверджуються нотаріально посвідченим заповітом ОСОБА_4 від 04 серпня 2015 року, який, у зв?язку із її неписемністю, посвідчувався нотаріусом в присутності обраних особисто заповідачкою двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а також підписувався його текст на особисте прохання заповідачки, за її дорученням та у її присутності іншою особою - ОСОБА_7 (а.с.9).
Крім цього, зазначені обставини підтверджуються нотаріально посвідченою довіреністю Татко М.В. від 04 серпня 2015 року, яка, у зв?язку із її неписемністю, була підписана замість ОСОБА_4 іншою особою - ОСОБА_6 (а.с.7).
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 за життя була неписемною та не вміла читати, вказане підтвердили сторони у справі та допитані свідки, а тому заповідачка  ОСОБА_4 не могла підписати спірний заповіт. 
З урахуванням того, що вказаний заповіт не було підписано ОСОБА_4 , суд апеляційної інстанції вважає, що у заповідачки не було вільного волевиявлення, яке б відповідало її внутрішній волі на укладення спірного заповіту.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) звертала увагу на те, що такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.
У випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.
Установивши факт непідписання ОСОБА_8 заповіту від 28 грудня 2019 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Романковецької сільської ради Сокирянського району Чернівецької області Яковенко А.В. та зареєстрованого в реєстрі №312, що свідчить про неукладеність цього правочину та відсутність волевиявлення заповідачки на укладення згаданого заповіту. 
За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги 
Відповідно до п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції в мотивувальній частині підлягає зміні, з підстав, викладених в цій постанові.
Керуючись ст.374, 376,381,382,383,384ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_3 , задовольнити частково.
Змінити мотивувальну частину рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 16 червня 2022 року, виклавши її в редакції цієї постанови. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Дата складання повного тексту постанови - 20 жовтня 2022 року.
Головуючий                                                 М.І. Кулянда 
Судді:                                                          О.О. Одинак 
                                                               А.І. Владичан