Справа № 442/9179/21                                 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П. 
Провадження № 22-ц/811/951/22                         Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        17 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючого – судді Цяцяка Р.П., 
               суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,
за участю: секретаря Цьони С.Ю.;
адвоката Пересоляка О.С. - представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 , на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 лютого 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Гімназії № 17 Дрогобицької міської ради (в подальшому – «гімназія», «відповідач»), у якому просив визнати незаконним та скасувати наказ по гімназії № 103-к від 05.11.2021 року та зобов`язати відповідача негайно допустити позивача до обов`язків вчителя фізичного виховання гімназії, а також стягнути з відповідача на користь позивача «незаконно не нараховану та невиплачену» заробітну плату.
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивач працює у гімназії вчителем фізичного виховання і у листопаді 2021 року він стикнувся з грубим порушенням його конституційного права на роботу, яке полягало у незаконному вимаганні у нього медичної інформації щодо вакцинації від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.05.11.2021 року відповідачем було видано наказ про відсторонення позивача від роботи з підстав відсутності щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 з посиланням на наказ МОЗ України, і це відсторонення вважає незаконним (а.с. 1-8).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 204-206).

Дане рішення оскаржив представник позивача.
Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Вважає помилковими висновки суду щодо обов`язкової вакцинації від респіраторної хвороби COVID-19, а також вважає, що суд «повністю проігнорував, що законні підстави для відсторонення позивача від роботи відсутні» (а.с. 210-222).

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.
ЦПК України встановлено, що: 
-        цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);
-        обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);
-        доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);
-        належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);
-        в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обгрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6 частини 2 статті 356).
Виходячи з предмету спору та заявлених позовних вимог, саме позивач належними та допустимими доказами мав би довести те, що:
-ним станом на 08.11.2021 року (дата, зазначена у наказі, що оскаржується) пройдено щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2;
або
-у ньогоє наявними протипоказання до вакцинації проти COVID-19;
або
-наказ по гімназії від 05.11.2021 року № 103к про відсторонення його від роботи порушує певні конкретні норми права або суперечить їм.
Як вбачається з доводів позовної заяви, позивач, оскаржуючи наказ по гімназії від 05.11.2021 року № 103к про відсторонення його від роботи,визнає ту обставину, що станом на день написання позовної заяви (датованої ним 25.11.2021 року) ним не пройдено щеплення від респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а відтак ця обставина (в силу положень, передбачених частиною 1 статті 82 ЦПК України) доказуванню не підлягає.
Позовна заява також не містить доводів стосовно того, що у позивачає наявними протипоказання до вакцинації проти COVID-19, та доказів про наявність таких протипоказань.
При цьому всі доводи позовної заяви зводяться до того, що оскаржуваний позивачем наказ не відповідає положенням чинного законодавства та суперечить цим положенням.
В той же час, в оскаржуваному рішенні наведено детальний та ґрунтовний аналіз всім доводам, які наведені у позовній заяві, щодо відповідності наказу, який оскаржується позивачем, чинному законодавству.
Підтвердженням цього є те, що апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду про відповідність оскаржуваного наказу чинному законодавству, а саме: доводів про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки у ній не зазначено положення якого саме закону, який не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, судом неправомірно було застосовано при ухваленні оскаржуваного рішення, чи навпаки – положення якого саме закону підлягали до застосування до спірних правовідносин, однак не були застосованими судом. 
Аналіз доводів апеляційної скарги свідчить про те, що апелянт, стверджуючи «щодо помилковості висновків суду про наявність відмови позивача від вакцинації», вважає недоведеною відповідачем ту обставину, що у гімназії були правові підстави для видачі наказу про відсторонення позивача від роботи, оскільки наявну у матеріалах справи його Заяву-відмову від участі в медичних експериментах (щеплення від COVID-19) в закладах освіти (долучену ним самим до позовної заяви в обґрунтування заявлених позовних вимог, а.с. 11-16) не вважає належним доказом факту його відмови від профілактичного щеплення.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 лютого 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повну постанову складено 18 жовтня 2022 року.

Головуючий:                                                                         Цяцяк Р. П.
       
Судді:                                                                                 Ванівський О.М.

                                                                                Шеремета Н.О.