ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року	Львів	Справа № 380/15435/21 пров. № А/857/9970/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Затолочного В.С., Пліша М.А.,
за участю секретаря судових засідань –                     Михальської М.Р.,  
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора на рішення    Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року (головуючий суддя: Коморний О.І., місце ухвалення - м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання бездіяльності протиправною та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення,–

встановив:

ОСОБА_1 , через засоби поштового зв`язку, 06.09.2021 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2021 у справі № 640/1531/20;
- стягнути з Офісу Генерального прокурора середній заробіток за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 640/1531/20 за період з 05.03.2021 по 04.08.2021 у розмірі 151 351,29 грн.
Обґрунтовує позов протиправною бездіяльністю відповідача щодо виконання рішення суду, яке набрало законної сили про його поновлення на роботі, з огляду на це вважає за необхідне стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2021 у справі № 640/1531/20 про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України Департаменту нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Генеральної прокуратури України.
Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2021 року у справі № 640/1531/20 за період з 05.03.2021 по 04.08.2021 у розмірі 151 351,29 грн.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає його таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що вини у несвоєчасному виконанні судового рішення не має, а відтак відсутні підстави для виплати середнього заробітку.
Крім цього вказує, що вказана справа не підлягала розгляду в порядку спрощеного провадження, оскільки ОСОБА_1 є службовою особою, яка в розумінні Закону України «Про запобігання корупції», займає відповідальне становище, що у свою чергу свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді цієї справи.
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.
Отже, у відповідності до ч. 4 ст. 229 і ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін належним чином повідомлених про дату, час, місце розгляду справи не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що 28.10.2019 наказом Генеральної прокуратури України за № 1269ц ОСОБА_1 призначено на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України Департаменту нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України.
Наказом Генеральної прокуратури України за № 2099ц від 21.12.2019, позивача звільнено із посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України Департаменту нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Генеральної прокуратури України на підставі пункту 9 частини 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 24 грудня 2019 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2021 у справі № 640/1531/20 визнано протиправними та скасовано наказ Генерального прокурора України № 2099ц від 21.12.2019. Зобов`язано Офіс Генерального прокурора поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України Департаменту нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Генеральної прокуратури України.
Рішення суду в частині поновлення на посаді та в частині стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах стягнення за один місяць, що складає 31 592,74 грн, підлягає до негайного виконання.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 у справі № 640/1531/20, апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора задоволено частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2021 року змінено, викладено абзац п`ятий резолютивної частини рішення наступного змісту:
«Стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь Кахнича середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25 грудня 2019 року по 04 березня 2021 року у розмірі 437   890  грн. 14 коп, з вирахуванням розміру обов`язкових платежів».
У решті рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2021 року залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.07.2021 у справі № 640/1531/20, адміністративне провадження № К/9901/24864/21, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 у справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення і наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відмовлено.
Листом від 02.07.2021 за № 07-1092-21 Офіс Генерального прокурора повідомив позивача про те, що питання про поновлення останнього на посаді перебуває на розгляді у керівництва Офісу Генерального прокурора, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2021 та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 оскаржено в касаційному порядку до Верховного суду.
Наказом Офісу Генерального прокурора за № 1209ц від 05.08.2021, ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України Департаменту нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Генеральної прокуратури України з 25.12.2019.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в період з 04.03.2021 по 05.08.2021 відповідач не виконав покладений на нього законодавством обов`язок щодо негайного добровільного виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2021 у справі № 640/1531/20 про поновлення ОСОБА_1 на роботі, що свідчить про його протиправну бездіяльність. 
Крім цього, дійшов висновку, що розміром середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду з огляду на те, що період затримки виконання рішення з становить 103 робочих днів, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 151351,29 грн.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з ч. ч. 2-3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про, зокрема, поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Згідно із ч. 2 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Частиною 7 ст. 235 КЗпП України передбачає, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно із якою виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці.
Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.
Наведені приписи КЗпП України не містять застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткових дій, які б вказували на його бажання поновитися на роботі.
Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду потрібно встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення; у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі та провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.
Відповідна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 16 лютого 2018 року в справі № 807/2713/13-а, від 27 червня 2019 року в справі № 821/1678/16, від 31 липня 2019 року в справі № 813/593/17, від 25 вересня 2019 року в справі № 813/4668/16, від 27 листопада 2019 року в справі № 802/1183/16-а, від 19 грудня 2019 року в справі № 2а-7683/12/1370, від 05 лютого 2020 року в справі № 815/1676/18, від 05 березня 2020 року в справі № 280/360/19, від 26 листопада 2020 року в справі № 500/2501/19, від 19 квітня 2021 року в справі № 826/11861/17, від 11 червня 2020 року у справі № 816/1895/18, від 24 червня 2021 року в справі № 640/15058/19 та від 20 липня 2021 року в справі № 826/3465/18, від 21 жовтня 2021 року у справі № 640/19103/19.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2021 у справі № 640/1531/20 задоволено позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення і наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
Визнано протиправним та скасовано рішення кадрової комісії № 6 від 19.12.2019 №31 «Про неуспішне проходження прокурором атестації».
Визнано протиправним та скасовано наказ Генеральної прокуратури України від 21.12.2019 № 2099ц.
Зобов`язано Офіс Генерального прокурора поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України Департаменту нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Генеральної прокуратури України.
Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.12.2019 по 04.03.2021 у розмірі 439 359,57 грн з вирахуванням розміру обов`язкових платежів.
Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, що складає 31 592,74 грн, підлягає негайному виконанню.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2021 у справі № 640/1531/20, апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора задоволено частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2021 року змінено, викладено абзац п`ятий резолютивної частини рішення наступного змісту:
«Стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25 грудня 2019 року по 04 березня 2021 року у розмірі 437 890 грн. 14 коп, з вирахуванням розміру обов`язкових платежів».
У решті рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2021 року залишено без змін.
Наказом Офісу Генерального прокурора за № 1209ц від 05.08.2021, ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України Департаменту нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Генеральної прокуратури України з 25.12.2019.
Таким чином, з 04 березня 2021 року до 05 серпня 2021 року (103 дні, з урахуванням листа Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 12 серпня 2020 року № 3501-06/219 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік»), тривав період невиконання судового рішення у справі № 640/1531/20, яким позивача поновлено на роботі.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 затверджено Порядок обчислення середньої  заробітної  плати, яким визначено процедуру здійснення обчислення середнього заробітку у разі затримки виконання судового рішення.
У спірних правовідносинах, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата (п. 2).
Нарахування   виплат,   що   обчислюються   із   середньої заробітної плати за останні два місяці роботи,  провадяться шляхом множення  середньоденного  (годинного)  заробітку на число робочих днів/годин,  а у  випадках,  передбачених  чинним  законодавством, календарних днів,  які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна  (годинна)  заробітна  плата  визначається  діленням заробітної  плати  за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі  (календарні)  дні  на  число  відпрацьованих  робочих днів (годин),  а  у  випадках, передбачених чинним законодавством, - на число  календарних  днів за цей період (п. 8).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно наявної у матеріалах справи копії довідки від 10.02.2020 № 21-194зп (а. с. 24), виданої Офісом Генерального прокурора, сума середньоденної заробітної плати позивача складає 1 469,43 грн.
Період затримки виконання судового рішення складає 103 день, що сторонами не заперечується.
З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час невиконання судового рішення про поновлення на роботі в сумі 151351,29 (1 469,43 грн - середньоденна заробітна плата позивачки * 103 дні затримки виконання судового рішення).
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що в період з 04.03.2021 по 05.08.2021 відповідач не виконав покладений на нього законодавством обов`язок щодо негайного виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2021 у справі № 640/1531/20 в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі, що свідчить про його протиправну бездіяльність та необхідність стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду в розмірі 151351,29 грн.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в апеляційній скарзі відповідач наголошує на тому, що вказана справа не підлягала розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, що свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження.
Відповідно до ч. 1   ст. 257 КАС України,   за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За ч. 2   ст. 257 КАС України   за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Згідно з ч. 4 ст. 257 КАС України   при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Отже, за загальним правилом, будь-яка справа може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, крім тих, які обов`язково повинні розглядатися за правилами загального позовного провадження, які визначено ч. 4 ст.   12 КАС України, ч. 4 ст.   257 КАС України.
Натомість, суд апеляційної інстанції зауважує, що розглядувана справа не належить до категорії справ, які можуть розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за змістом п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України   для цілей цього Кодексу   справами незначної складності є, зокрема справи у спорах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні   Закону України «Про запобігання корупції»   займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що спірні правовідносини стосуються визнання протиправною бездіяльності Офісу Генерального прокурора щодо затримки виконання судового рішення та стягнення середнього заробітку за час затримки виконання цього рішення стосовно прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України Департаменту нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Генеральної прокуратури України. 
Тобто, спір стосується проходження публічної служби прокурора.
Згідно примітки до   статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції», на момент виникнення спірних правовідносин, під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються Президент України, Прем`єр-міністр України, член Кабінету Міністрів України, перший заступник або заступник міністра, член Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, уповноважений з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель, Голова Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Голова Фонду державного майна України, його перший заступник або заступник, член Центральної виборчої комісії, член, інспектор Вищої ради правосуддя, член, інспектор Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, народний депутат України, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, Уповноважений із захисту державної мови, члени Національної комісії зі стандартів державної мови, Директор Національного антикорупційного бюро України, його перший заступник та заступник, Голова Національного агентства з питань запобігання корупції та його заступники, Генеральний прокурор, його перший заступник та заступник, Голова Національного банку України, його перший заступник та заступник, член Ради Національного банку України, Секретар Ради національної безпеки і оборони України, його перший заступник та заступник, Керівник Офісу Президента України, його перший заступник та заступник, Постійний Представник Президента України в Автономній Республіці Крим, його перший заступник та заступник, радник або помічник Президента України, Прем`єр-міністра України, особи, посади яких належать до посад державної служби категорії «А» або «Б», та особи, посади яких частиною першою статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» віднесені до першої - третьої категорій, а також судді, судді Конституційного Суду України, прокурори, слідчі і дізнавачі, керівники, заступники керівників державних органів, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, їх апаратів та самостійних структурних підрозділів, керівники, заступники керівників державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, юрисдикція яких поширюється на територію однієї або кількох областей, Автономної Республіки Крим, міст Києва або Севастополя, керівників державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, міста республіканського в Автономній Республіці Крим або обласного значення, району в місті, міста районного значення, військові посадові особи вищого офіцерського складу.
Тобто, Законом України «Про запобігання корупції»   визначено вичерпний перелік службових осіб, які займають відповідальне становище, відповідно до якого, посада позивача належить до осіб, які займають відповідальне становище.
Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 317 КАС України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Враховуючи вищенаведене, вказана справа не підлягала розгляду в порядку спрощеного провадження, оскільки ОСОБА_1 є прокурором, тобто службовою особою, яка в розумінні Закону України «Про запобігання корупції», займає відповідальне становище, що у свою чергу свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді цієї справи.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції по суті правильно вирішив спір, однак неправильно застосував норми процесуального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є    обов`язковою підставою для скасування судового рішення та задоволення позову.
Щодо судових витрат, то оскільки позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а тому, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, судовий збір в сумі 1513,15 грн.
Керуючись ст. ст. 313, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора задовольнити частково.
Рішення    Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2022 року у справі № 380/15435/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2021 у справі № 640/1531/20 про поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами досудового розслідування та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України Департаменту нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Генеральної прокуратури України.
Стягнути з Офісу Генерального прокурора (ЄДРПОУ - 00034051) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 640/1531/20 за період з 05.03.2021 по 04.08.2021 у розмірі 151 351,29 грн (сто п`ятдесят одна тисяча триста п`ятдесят одна гривня, 29 копійок).
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) з Офісу Генерального прокурора (ЄДРПОУ - 00034051) за рахунок бюджетних асигнувань, судовий збір в сумі 1513,15 грн (одна тисяча п`ятсот тринадцять гривень, 15 копійок).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 27.09.2022