Ухвала  
 
27 жовтня 2022 року
м. Київ
 
справа № 209/4121/21
 
провадження № 61-8668ск22
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду                                                       м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 лютого 2022 року            та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2022 року                            у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Дніпровський відділ державної виконавчої служби                                            у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області                    Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції                        (м. Дніпро), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2022 року, позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М., Дніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено.
Визнано виконавчий напис приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. від 16 жовтня 2015 року № 5693                           про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором № DNU0GA00001448 від 03 серпня 2007 року                          у розмірі 138 583,88 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 05 жовтня 2015 року становить 2 930 694,70 грн,                    а також 1 700 грн за вчинення виконавчого напису, на загальну суму                        2 932 394,60 грн, таким, що не підлягає виконанню.
Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті з його пенсійних виплат за виконавчим написом № 5693, вчиненим 16 жовтня 2015 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. за період часу з грудня 2018 року до грудня 2021 року грошові кошти у розмірі 34 160,40 грн.
 
У вересні 2022 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області                                 від 04 лютого 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду                       від 28 липня 2022 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті відправлена до Верховного Суду 01 вересня 2022 року.
 
Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду                                  від 21 вересня 2022 року заявнику поновлено строк на касаційне оскарження судового рішення, а касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Запропоновано заявнику уточнити касаційну скаргу, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та направити на адресу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги з доданими до неї матеріалами відповідно до кількості учасників справи. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
 
У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду строк АТ КБ «ПриватБанк» направив матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду  від 21 вересня 2022 року, вважаючи, що вимоги ухвали виконано.
 
Однак, вимоги ухвали Касаційного цивільного судуу складі Верховного Суду від 21 вересня 2022 року виконано АТ КБ «ПриватБанк» не у повному обсязі, оскільки у касаційній скарзі на порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України не зазначено підстав (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав).
 
Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених                                      у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно           у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення                          від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення                      від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Згідно з підпунктами 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
В уточненій редакції касаційної скарги, поданої на виконання ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 вересня                      2022 року, АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на пункт 1 частини другої               статті 389 ЦПК України, повторно зазначає постанову Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року у справі № 910/1913/14 та правові висновки Верховного Суду України у справах № 6-122цс14, № 6-88цс13 (без зазначення дати ухвалення рішень Верховним Судом України), в яких, на його думку, викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не були враховані в оскаржуваних судових рішеннях.
 
Проте, суд касаційної інстанції повторно звертає увагу заявника на те, що посилання у касаційній скарзі виключно на постанови Верховного Суду України, у яких викладено висновок про застосування норми права                                 у подібних правовідносинах (а не Верховного Суду), не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені                            у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
 
Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
 
Частиною четвертою статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі                               і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
Наведені в уточненій касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку, що касаційна скарга подана на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки постанова Верховного Суду України                         від 25 лютого 2015 року у справі № 910/1913/14 та постанови Верховного Суду України у справах № 6-122цс14, № 6-88цс13, на які заявник посилається як на підставу касаційного оскарження, не є постановами Верховного Суду,  в яких викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, а тому посилання виключно на постанови Верховного Суду України не може бути підставою касаційного оскарження судових рішень.
 
Згідно із частиною третьою статті 185, частиною другою статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
 
Оскільки у відведений судом строк, станом на 27 жовтня 2022 року, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду                                        від 21 вересня 2022 року заявником не виконано, що перешкоджає Касаційному цивільному суду у складі Верховного Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційну скаргу                                       АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду                                           м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 лютого 2022 року             та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2022 року потрібно вважати неподаною та повернути.
 
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню                    із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (частина сьома статті 185 ЦПК України).
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 лютого 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Дніпровський відділ державної виконавчої служби у м. Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню вважати неподаною та повернути заявнику.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         Р. А. Лідовець