ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2022 року	Львів	Справа № 140/10365/21 пров. № А/857/7165/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                              Обрізко І.М., 
суддів                                                                                Іщук Л. П., Онишкевич Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року, прийняте суддею Димарчук Т.М. у місті Луцьку, у справі за позовом  фізичної особи – підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,-                   
                                       
                                                              встановив:

ФОП ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернулося з адміністративним позовом до Волинської митниці (надалі – відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA 205030/2021/000040/2 від 18.08.2021 та картки відмови у митному оформленні товару №UA 205030/2021/02908.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2022 позов задоволено. 
Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивач подала разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості. На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другою статті 53 МК України документи є вичерпними та підтверджують усі складові митної вартості за першим (основним) методом.
Наявність розбіжностей у поданих позивачем документах щодо  договірних зобов`язань  між покупцем та перевізником спростовується наданням договору з перевізником ПП «Супелокс» №516 від 12.08.2021 про перевезення вантажів та заявки на перевезення вантажу №1 від 12.08.2021.
Визначена у митній декларації від 17.08.2021 №UA205030/2021/019478 митна вартість товару у розмірі 1579,00 Євро включає вартість товару (729,00 Євро) і вартість витрат на перевезення вантажу до кордону України ( 850,00 Євро), та підтверджена всіма необхідними документами, наданими декларантом.
Безпідставним є посилання відповідача на п. 4.1 контракту №К2020-1 від 17.11.2020 згідно з яким оплата за товар проводиться на рахунок продавця авансом або платіж готівкою після отримання повідомлення від продавця про готовність замовлення до відвантаження, оскільки додатком №3 від 11.08.2021 до контракту №К2020-1 від 17.11.2020 змінено редакцію п.4.1 контракту.
Посилання митниці на різницю у відбитках печатки в товаротранспортній накладній №б/н від 13.08.2021 та довідці про транспортні витрати від 17.08.2021 №б/н, спростовуються довідкою ПП «Супелокс» №210 від 20.08.2021 про належність останньому печаток та штампів на товаротранспортній накладній та довідці про транспортні витрати.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Волинська митниця подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України не може бути визнана за вибраним декларантом методом  у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості містять розбіжності.
Декларантом було подано додаткові документи не в повній мірі та які містять розбіжності, а також було подано до митного оформлення заяву від 18.08.2020 №1 про відсутність додаткових документів для підтвердження рівня митної вартості.
Відповідно до МД від 17.08.2021 №UA205030/2021/019478 у графі 44 зазначається перелік документів, які подаються разом із митною декларацією. З вищевказаного переліку заявка на транспорт №1 від 12.08.2021 року в графі 44 є відсутня. Декларанту було запропоновано надати додаткові документи згідно переліку.
Апелянт звертає увагу на те, що додатково подані документи не дають можливості впевнитись в правильності заявленої митної вартості та скасувати рішення про коригування митної вартості.
Зазначає, що митницею була проведена консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Про факт її проведення свідчить відсутність зауважень з боку декларанта, надісланих як в паперовій так і в електронній формі. При цьому, законодавством не визначено алгоритму їх проведення та документально підтвердження.
Звертає увагу на те, що обов`язок доведення митної вартості товарів покладений на позивача.
Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. 

ФОП ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що Волинська митниця  ігнорує подані нею документи,  чим вводить суд в оману. Подання митниці документів підтверджується витягом з АСМО «Інспектор».
Зазначає, що в процесі митного оформлення нею було подано ряд документів, які складають вартісну основу ціни товару та дають можливість вирахувати митну вартість по методу 2г статті 63 МКУ.
Станом на час подання апеляційної скарги на розгляді в судах перебуває низка справ за позовом ФОП ОСОБА_1 . Причиною таких звернень є систематичне перешкоджання посадовими особами Волинської митниці  у здійсненні господарської діяльності, а саме відмова у визнанні фактичної вартості сировини (зношених автомобільних шин для подальшої їх переробки, відновлення протектора) за надуманими причинами без посилання на вимоги конкретних норм законодавства.
Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін.  

Відповідно по п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 17.11.2020 між ФОП ОСОБА_1 (покупцем) та польською фірмоюLOGISTICS sp.z.o.o (Польща) (продавцем) укладено контракт №К2020-1 від 17.11.2020, за умовами якого продавець зобов`язується продавати, а покупець приймати та оплачувати автомобільні шини, які були в користуванні, далі товар, в кількості та асортименті, за цінами, які вказані в додатках, специфікаціях, які становлять невід`ємну частину цього договору. Товар надходить окремими партіями і оплачується покупцем відповідно до інвойсів, що виставляються продавцем на кожну партію товару. Як вказано в пункті 2.2 цього контракту, за обопільною згодою сторін ціни на товар можуть бути змінені.
На виконання умов контракту позивачу поставлено товар - шини пневматичні гумові, що використовувались, із зношеним протектором, до легкових автомобілів, в кількості 1458 штук. Вага нетто 11887 кг. Призначені виключно для відновлення протектора гумових шин і покришок з подальшою реалізацією та використання за призначенням…. Відповідно до фактури №43/08/2021 від 16.08.2021 вартість товару становить 729,00 Євро, де ціна за 1 шт. становить 0,50 Євро.
З метою здійснення митного оформлення товару декларантом подано митному органу митну декларацію від 17.08.2021 №UA205030/2021/019478, в якій визначено митну вартість товару в сумі 49522,65 грн, що згідно з курсом валюти, зазначеній в графі 23 декларації становить 1579,00 Євро, та включає вартість товару 729,00 Євро та вартість перевезення товару до кордону України 850,00 Євро.
Як зазначено у митній декларації від 17.08.2021 №UA205030/2021/019478, на підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення разом з декларацією декларант надав митному органу наступні документи: рахунок-фактуру (інвойс) №43/08/2021 від 16.08.2021 на суму 729,00 Євро; автотранспортну накладну (CMR) від 13.08.2021 №б/н; декларацію про походження від 16.08.2021 №43/08/2021; документ про вартість перевезення товару від 17.08.2021 №б/н на суму 900,00 Євро; договір (контракт) від 17.11.2020 №К2020-1; доповнення до договору (контракту) від 17.11.2020 №1; доповнення до договору (контракту) від 10.05.2021 №2; доповнення до договору (контракту) від 11.08.2021 №3; договір послуг брокера від 11.05.2021 №05/21; заяву декларанта про внесення до інформації від 19.02.2021 №14/14-03/441-21 (а.с.15-20,23,41,43-44).
Крім того, додатково через систему АСМО «Інспектор» до митного органу 17.08.2021 декларантом було надано договір з перевізником ПП «Супелокс» №516 від 12.08.2021 про перевезення вантажів; заявку на перевезення вантажу №1 від 12.08.2021 на суму 900,00 Євро; платіжне доручення №17JBKLL8 від 17.08.2021 про проведення оплати за товар на суму 729,00 Євро (а.с.21-22,37-39).
У зв`язку з тим, що на думку відповідача, документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містили усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також з наявними розбіжностями в товаросупровідних документах, декларанту запропоновано у 10-ти денний термін надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості згідно п. 3 ст. 53 Митного кодексу України, а саме:
договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
виписку з бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
копію митної декларації країни відправлення;
висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини та інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.
На вказаний запит декларант позивача ТзОВ «Термінал БК» подав митному органу заяву від 18.08.2021 №1, в якій вказав, що для підтвердження митної вартості товару надано додаткові документи та документи, що зазначені в графі 44 МД від 17.08.2021 №UA205030/2021/019478. У зв`язку з відсутністю інших додаткових документів, що підтверджують митну вартість, просив прийняти рішення про визначення митної вартості, без урахування термінів, згідно МК України (а.с.45).
Волинською митницею відмовлено у митному оформленні вказаного товару та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205030/2021/000040/2 від 18.08.2021 (а.с.12).
Відповідно до графи 30 рішення про коригування митної вартості товарів №UA205030/2021/000040/2 від 18.08.2021 митний орган визначив митну вартість товару у розмірі 11620,26 Євро.

Як убачається із графи 33 оскаржуваного рішення, митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості містять наступні розбіжності: у пункті 3.1 договору від 17.11.2020 МК2020-1 умови поставки зазначено FCA Wьrzburg та надано довідку про транспортні витрати від 17.08.2021 №б/н видану ПП «Супелокс», проте інформація щодо договірних зобов`язань між покупцем та перевізником у митного органу відсутня, а також відсутня заявка на перевезення товарів; у п. 4.1 контракту №К2020-1 від 17.11.2020 зазначено, що платіж за товар за даним контрактом проводиться на рахунок продавця авансом або платіж готівкою після отримання повідомлення від продавця про готовність замовлення до відвантаження, про що в митного органу відсутня; відбиток печатки перевізника у товаротранспортній накладній №б/н від 13.08.2021 відрізняється від відбитка печатки у довідці про транспортні витрати від 17.08.2021 №б/н.
З оскаржуваного рішення вбачається, що декларантом було надано додаткові документи не в повній мірі, а також було подано до митного оформлення заяву від 18.08.2021 №1 про відсутність додаткових документів для підтвердження рівня митної вартості.
У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причин відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта та у зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та містять вищевказані розбіжності, а також в зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, митницею відповідно до положень ст. 55 та ст. 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні товари за ЄАІС, а саме: товар 1 за МД від 31.05.2021 №UA204120/2021/83776 на рівні 7,97 Євро/шт.

Крім того, Волинська митниця також видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205030/2021/02908 (а.с.11).
Випуск товару у вільний обіг здійснено за митною декларацією від 18.08.2021 №205030/2021/019597 (а.с.14).
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 1, 2 статі 51 МК України).
Відповідно до частини 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною 3 статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.          
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 11 лютого 2021 в справі № 826/8228/16.
Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Таким чином, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Зі змісту приписів розділу ІІІ («Митна вартість товарів та методи її визначення») МК України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості.
Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.
Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 09 липня 2020 (справа №804/5445/17), від 31 березня 2020 (справа №809/1858/16).
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що митна вартість ввезеного товару визначена Товариством за першим методом - за ціною договору.
Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з указаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постанові від 7 травня 2020 в справі № 1.380.2019.001625.
Частинами 4-5 статті 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що декларантом позивача до митного оформлення (в тому числі на вимогу митного органу) подано документи,  що підтверджують числові значення складових митної вартості, зокрема, зовнішньоекономічний договір (контракт) та додатки до нього; фактуру (інвойс); банківський платіжний документ, що стосуються оплати придбаного товару (рахунок сплачено); документи що стосуються перевезення товару (договір на перевезення, заявку, документ що підтверджує надання послуг, банківський платіжний документ, що стосуються оплати послуг).
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що зовнішньоекономічний договір (контракт) від 17.11.2020 №К2020-1 (з доповненнями до договору (контракту) №1, №2, №3) містить усі необхідні відомості щодо сторін договору, комерційних умов поставки. Рахунок-фактура (інвойс) №43/08/2021 від 16.08.2021 визначає вартість товару 729,00 Євро. У цьому документі зазначено ідентифікаційні ознаки товару, ціну. Доказом оплати є платіжне доручення в іноземній валюті №17JBKLL8 від 17.08.2021 на суму 729,00 Євро, за яким можна ідентифікувати сторін зовнішньоекономічної операції купівлі-продажу та суму коштів, що відповідає вартості товару за рахунком-фактурою (інвойсом) №43/08/2021 від 16.08.2021.
Крім цього, з інших документів, поданих до митного оформлення, вбачається, що продавцем товару є фірмаLOGISTICS sp.z.o.o (Польща), а покупцем ФОП ОСОБА_1 . Усі товаросупровідні документи оформлені саме цією компанією, а тому відсутні сумніви щодо учасників зовнішньоекономічної операції.
У графі 33 оскаржуваного рішення посадовою особою митного органу зазначено, про наявність розбіжностей у поданих документах, а саме: у пункті 3.1 договору від 17.11.2020 МК2020-1 умови поставки зазначено FCA Wьrzburg та надано довідку про транспортні витрати від 17.08.2021 №б/н видану ПП «Супелокс», проте інформація щодо договірних зобов`язань між покупцем та перевізником в митного органу відсутня, а також відсутня заявка на перевезення товарів.
Як вбачається із матеріалів справи, декларант ТзОВ «Термінал БК» разом з митною декларацією від 17.08.2021 №UA205030/2021/019478, надавав митному органу договір з перевізником ПП «Супелокс» №516 від 12.08.2021 про перевезення вантажів та заявку на перевезення вантажу №1 від 12.08.2021, які отримані відповідачем, що підтверджується витягом зі скриншоту листування та обміну документами в електронному вигляді між декларантом ТзОВ «Термінал БК» та митним органом (в системі АСМО Інспектор) (а.с.83 зворот).
Крім того, на підтвердження вартості перевезення товару надана довідка перевізника ПП «Супелокс» про транспортні витрати №б/н від 17.08.2021, відповідно до якої транспортні витрати з перевезення вантажу автомобілем АМ 7171-3/А8815 А-3 за маршрутом: Німеччина, м. Вюрцбург п/п РП Дорохуськ (Україна, Ягодин) становлять - 850,00 Євро; п/п РП Дорохуськ (Україна, Ягодин) Любомль (Україна) (розвантаження) 50,00 Євро. При цьому, вартість витрат на перевезення товару, яка включена до митної вартості товару складає 850,00 Євро (витрати з перевезення вантажу до кордону України).
Понесення вказаних витрат підтверджуються також іншими документами, а саме: рахунком-фактурою №461 від 13.08.2021 на суму 900,00 Євро; платіжним дорученням №21JBKLL8 від 17.08.2021 на суму 900,00 Євро.
Відтак,  визначена у митній декларації від 17.08.2021 №UA205030/2021/019478 митна вартість товару у розмірі 1579,00 Євро включає вартість товару (729,00 Євро) і вартість витрат на перевезення вантажу до кордону України ( 850,00 Євро), та підтверджена всіма необхідними документами, наданими декларантом.
Вказані документи надані Волинській митниці, а тому у відповідача була можливість для перевірки складових митної вартості товару, вказаної декларантом у митній декларації від 17.08.2021 №UA205030/2021/019478.
Крім того, безпідставним є покликання апелянта на п. 4.1 контракту №К2020-1 від 17.11.2020, згідно з яким оплата за товар проводиться на рахунок продавця авансом або платіж готівкою після отримання повідомлення від продавця про готовність замовлення до відвантаження, оскільки додатком №3 від 11.08.2021 до контракту №К2020-1 від 17.11.2020 змінено редакцію п.4.1 контракту та викладено її наступним чином: «платіж за товар проводиться на рахунки продавця авансом або післяплатою протягом 10 днів після відвантаження». На виконання вказаного пункту контракту позивачем на користь продавця платіжним дорученням №17JBKLL8 від 17.08.2021 проведено оплату товару у розмірі 729,00 Євро згідно з фактурою №43/08/2021 від 16.08.2021.
Покликання апелянта на різницю у відбитках печатки в товаротранспортній накладній №б/н від 13.08.2021 та довідці про транспортні витрати від 17.08.2021 №б/н, спростовуються довідкою ПП «Супелокс» №210 від 20.08.2021 про належність ПП «Супелокс» печаток та штампів на товаротранспортній накладній та довідці про транспортні витрати.
Крім того, колегія суддів зазначає, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС, оскільки порядок формування, ведення такої, отримання інформації, а також порядок використання даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню. Крім того, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Як зазначено у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості  відповідно до цінової інформації ЄАІС митна вартість становить 7,97 EUR/шт (МД UA204120/2021/83776 від 31.05.2021).

Водночас, колегія суддів зазначає, що в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 № 598).
Саме таке регулювання спірних правовідносин було покладено в основу правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 8 лютого 2019 в справі №825/648/17 та у постанові від 09 вересня 2020 (справа №400/3133/18).
При цьому у оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а тому таке рішення не може вважатись обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 Митного кодексу України з урахуванням правової позиції висловленої Верховним Судом у постанові від 08.02.2019 в справі №825/648/17.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 30 квітня 2020 в справі №820/231/16 вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування(якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що самостійне визначення митним органом митної вартості ввезеного товару за МД № UA204120/2021/83776 від 31.05.2021, не може бути категоричною підставою для визначення митної вартості у спірних правовідносинах.
Також суд звертає увагу, що не наведення у рішенні про коригування митної вартості обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості, розглядається Верховним Судом як самостійна підстава для скасування таких рішень у постановах від 21 грудня 2018 (справа №815/1670/17), від 10 червня 2020 (справа №1.380.2019.004752).
Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем з урахуванням приписів ст. 53-55 МК України, було протиправно прийняте рішення про коригування митної вартості товарів №UA 205030/2021/000040/2 від 18.08.2021 та, як наслідок - картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення  №UA 205030/2021/02908, відтак, такі підлягають до скасування.
Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.
Таким чином, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав вважати неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-               
                                           
                                                         постановив:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року у справі № 140/10365/21 -  без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Т. В. Онишкевич