Номер провадження: 22-ц/813/2298/22 
Справа № 521/16130/20
Головуючий у першій інстанції Плавич І.В. 
Доповідач Цюра Т. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: 
Головуючого: Цюри Т.В.,
Суддів: Гірняк Л.А., Комлевої О.С.,
За участю секретаря судового засідання: Мілєвої М.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту родинних зв`язків, заінтересована особа - ОСОБА_1 

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року,  ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних зв`язків, заінтересована особа - ОСОБА_1 . 
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 рокузаяву ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа – ОСОБА_1  – задоволено.
Установлено факт, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Установлено факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним братом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду,  ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року та заяву ОСОБА_2 про встановлення факту родинних зв`язків – залишити без розгляду. 
На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Про судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 08.12.2022 року, учасники справи були повідомлені належним чином. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).   Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.
Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 двічі виходила заміж, є матір`ю трьох дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
ОСОБА_3 та ОСОБА_9 є рідними братом та сестрою від першого шлюбу ОСОБА_5 , а ОСОБА_10 – дочкою ОСОБА_5 від другого шлюбу та сестрою по материнській лінії.
При цьому перший шлюб було укладено між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 . Тобто ім`я дружини замість « ОСОБА_12 » було указано як « ОСОБА_13 ».
В означеному шлюбі народилась ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_7 , та народився ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_8 , актовий запис №152, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, батько – ОСОБА_4 , матір – ОСОБА_11 . На підставі висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану №167/47-76 від 30 серпня 2018 року, ім`я матері виправлено з « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_12 ».
27 жовтня 1954 року між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 було укладено шлюб, актовий запис №145, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 22 листопада 2018 року.
24 лютого 1963 року між ОСОБА_17 та ОСОБА_14 укладено шлюб, актовий запис №234, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 22 листопада 2018 року.
У вказаному шлюбі народився ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ІНФОРМАЦІЯ_10 , актовий запис №1072 від 18 серпня 1965 року.
27 грудня 1964 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_18 укладено шлюб, актовий запис №1462 від 27 грудня 1964, складений Райбюро ЗАГС Ленінського району міста Одеси, про що свідчить свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 від 27 грудня 1964 року.
ІНФОРМАЦІЯ_11 народилась ОСОБА_2 , що підтверджується паспортним документом особи, повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 22 листопада 2018 року, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 06 квітня 1966 року, актовий запис №552 від 06 квітня 1966 року, складений Райбюро ЗАГС Ленінського району міста Одеси.
Перший чоловік ОСОБА_19 – ОСОБА_4 – помер, що підтверджується відомостями з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб ОСОБА_20 з ОСОБА_21 , де у відомостях про сімейний стан дружини записано «удова», та зазначено, що вказаний запис здійснено на підставі повідомлення про смерть чоловіка, паспорт НОМЕР_3 .
14 серпня 1949 року ОСОБА_19 вдруге вийшла заміж та уклала шлюб з ОСОБА_20 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 22 листопада 2018 року.
ІНФОРМАЦІЯ_12 в указаному шлюбі народилась ОСОБА_22 , батьками якої записано ОСОБА_20 та ОСОБА_23 , про що свідчать свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , актовий запис №312, та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження.
07 березня 1969 року ОСОБА_10 уклала шлюб з ОСОБА_24 , актовий запис №27, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 22 листопада 2018 року.
ІНФОРМАЦІЯ_13 ОСОБА_24 помер, що підтверджується заочним рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 січня 2007 року в цивільній справі №2-291/2007.
ІНФОРМАЦІЯ_14 померла ОСОБА_25 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , актовий запис №3549 від 04 квітня 2016 року.
ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_6 , актовий запис №3761 від 06 квітня 2018 року.
За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є двоюрідними братом та сестрою, оскільки батько заявника – ОСОБА_3 , та ОСОБА_9 є рідними братом та сестрою від першого шлюбу, а ОСОБА_10 – дочкою ОСОБА_21 від другого шлюбу, та є сестрою по материнській лінії ОСОБА_3 та ОСОБА_25 .
Як видно з листа приватного нотаріусу Лиманського районного нотаріального округу Одеської області Чос О.П. №248/02-14 від 07 липня 2018 року щодо неможливості оформлення спадщини, яка залишилася після ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку статті 1266 ЦК України заявника повідомлено, що оскільки з витягу з державного реєстру РАЦС від 19 травня 2018 року №00020182946 про народження ОСОБА_3 , а також із свідоцтва про народження померлої ОСОБА_10 не можливо встановити родинний зв`язок між ОСОБА_3 та померлою ОСОБА_6 , рекомендовано вирішити дане питання в судовому порядку.
Ухвалюючи рішення про задоволення заяви ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, районний суд, на підставі перевірених фактів і обставин, якими заявник обґрунтовував свої вимоги, вважав обґрунтованим задовольнити дану заяву.
Однак апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ч. 7 ст. 19 ЦПК України передбачено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частиною 2 ст. 315 ЦПК України встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Отже, метою фізичної особи звернення до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, є виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав.
Відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.
Відповідно до абз. 1 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право (Постанова Верховного Суду № 61-18462ск18 від 15.11.2018 року, Постанова Верховного Суду № 61-34884св18 від 14.11.2018 року).
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою, у якій просила встановити факт, що батьками ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_15 ) є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; встановити факт, що ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_15 ) та помер ІНФОРМАЦІЯ_16 є рідним братом ОСОБА_6 , ( ІНФОРМАЦІЯ_17 ) та померла ІНФОРМАЦІЯ_18 . 
При цьому, заявницею зазначено, що метою встановлення заявлених фактів є реалізація заявником права на спадкування за законом. Факт встановлення родинних відносин має для заявника юридичне значення і впливатиме на оформлення ним спадщини за законом (а.с. 4). 
Тобто, в даному випадку, заявниця ОСОБА_2 фактично просить встановити факт, який буде доказом та надаватиме їй право на спадкування майна, що належало померлій   ОСОБА_6 .
Проте, при розгляді судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, докази не фіксуються, і не встановлюється їх доказове значення поза спором про право, що такими доказами підтверджується чи оспорюється.
З огляду на викладене, в даному випадку об`єктивно вбачається наявність спору про право.
Таким чином, факт, який просить встановити заявниця ОСОБА_2 , не може бути встановлений в порядку окремого провадження.
Вищевикладене не позбавляє заявника права звернутися до суду для вирішення цього питання в порядку позовного провадження.
Відповідно до п.6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.
Розглядаючи заяву, суд першої інстанції на вищевказані вимоги закону, роз`яснення Пленуму та обставини справи уваги не звернув, належним чином не встановив, чи не вбачається із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, спір про право, не визначив коло осіб, права та інтереси яких може порушити ухвалене у справі рішення та помилково розглянув справу по суті в порядку окремого провадження.
Оскільки допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із залишенням заяви без розгляду, та роз`ясненню заявнику, що вона має право подати позов на загальних підставах.
Доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими та заслуговують на увагу суду.
Згідно з положеннями ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення суду повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
З огляду на викладене, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_2 залишенню без розгляду на підставі ч. 6 ст. 294 ЦПК України, у зв`язку з виявленням судом спору про право.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 294, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково. 
       Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2020 року – скасувати.
Прийняти постанову. 
Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту родинних зв`язків, заінтересована особа - ОСОБА_1 – залишити без розгляду. 
Роз`яснити ОСОБА_2 про її право на звернення до суду в порядку позовного провадження.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 19.12.2022 року. 

Головуючий                                                                Т.В. Цюра

Судді:                                                                 Л.А. Гірняк

О.С. Комлева