ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 р. 	Справа № 520/26067/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Подобайло З.Г. ,  Григорова А.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1   на рішення  Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Горшкова О.О.) від 21.02.2022 року по справі № 520/26067/21
за позовом          ОСОБА_1        
до         Департаменту патрульної поліції                       
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не нарахування та невиплати ним позивачеві доплати за несення ним служби у нічний час за період з 12.07.2017 по 28.02.2018 та сум індексації його грошового забезпечення за період з 12.07.2017 по 31.10.2017;
- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" нарахування та виплату позивачеві доплату за несення ним службу у нічний час за період з 12.07.2017 по 28.02.2018 відповідно до відпрацьованого ним нічного часу в об`ємі 336 годин, а саме: липень 2017 року - 24 годин, серпень 2017 року - 48 години, вересень 2017 року - 32 години, жовтень 2017 року - 56 годин, листопад 2017 року - 32 годин, грудень 2017 року - 48 годин; січень 2018 року - 32 годин, лютий 2018 року - 64 годин;
- зобов`язати Департамент патрульної поліції здійснити відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" нарахування та виплату позивачу індексації його грошового забезпечення за період з 12.07.2017 по 31.10.2017 з компенсацією втрати частини його доходу у вигляді доплати за несення ним служби у нічний час з 12.07.2017 по 28.02.2018 за період його невиплати відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати";
- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь позивача судові витрати на оплату правової допомоги адвоката за складання процесуальних документів в сумі 4000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем протиправно ненараховано та невиплачено індексацію грошового забезпечення за період з 12.07.2017 по 31.10.2017 та доплату за службу у нічний час за період з 12.07.2017 по 28.02.2018. Крім того, позивачу також не нараховувалась та не виплачувалась компенсація втрати частини доходу за несвоєчасну виплату індексації грошового забезпечення та доплати за службу у нічний час за вказані періоди відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати". Вказане слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 12.07.2017 по 31.10.2017 (включно) та доплати за службу у нічний час за період з 12.07.2017 по лютий 2018 року (включно).
Зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 12.07.2017 по 31.10.2017 (включно).
Зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити на користь позивача  доплату за службу доплату за несення ним службу у нічний час за період з 12.07.2017 по 28.02.2018 відповідно до відпрацьованого ним нічного часу в об`ємі 336 годин, а саме: липень 2017 року - 24 годин, серпень 2017 року - 48 години, вересень 2017 року - 32 години, жовтень 2017 року - 56 годин, листопад 2017 року - 32 годин, грудень 2017 року - 48 годин; січень 2018 року - 32 годин, лютий 2018 року - 64 годин.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.
Позивач, не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити, задовольнивши позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача  відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" здійснити нарахування позивачу компенсацією втрати частини його доходу у вигляді доплати за несення ним служби у нічний час з 12.07.2017 по 28.02.2018 за період його невиплати.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Вказує, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача  відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" здійснити нарахування позивачу компенсацією втрати частини його доходу у вигляді доплати за несення ним служби у нічний час з 12.07.2017 по 28.02.2018 за період його невиплати, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про їх необґрунтованість. Зазначив, що нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. А відтак, на думку скаржника, право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми попередньо нараховані, але не виплачені.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2022 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Вказані ухвали були надіслані представнику позивача засобами поштового зв`язку за адресою вказаною в апеляційній скарзі, проте конверт повернувся без вручення із зазначенням причини «адресат відсутній за вказаною адресою».
Також вказані ухвали разом з апеляційною скаргою були надіслані відповідачу в його електронний кабінет, що підтверджуються наявною в матеріалах справи довідкою.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що позивач з липня 2017 року по цей час перебуває на службі в УПП Харківської області ДПП на посаді інспектора.
Позивач вказував, що відповідач не нараховував та не виплачував йому індексацію грошового забезпечення з 12.07.2017 по 31.10.2017 та доплату за службу у нічний час за період з 12.07.2017 по 28.02.2018. Вказані обставини, на думку позивача, також є підставою для нарахування та виплатити йому компенсації втрати частини доходу за несвоєчасну виплату індексації грошового забезпечення та доплати за службу у нічний час згідно Закону України "Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати".
Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо ненарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 12.07.2017 по 31.10.2017 (включно) та доплати за службу у нічний час за період з 12.07.2017 по лютий 2018 року (включно) є протиправною. В зв`язку з чим, суд дійшов висновку про наявність у відповідача обов`язку нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 12.07.2017 по 31.10.2017 (включно), а також доплату за службу доплату за несення ним службу у нічний час за період з 12.07.2017 по 28.02.2018 відповідно до відпрацьованого ним нічного часу в об`ємі 336 годин, а саме: липень 2017 року - 24 годин, серпень 2017 року - 48 години, вересень 2017 року - 32 години, жовтень 2017 року - 56 годин, листопад 2017 року - 32 годин, грудень 2017 року - 48 годин; січень 2018 року - 32 годин, лютий 2018 року - 64 годин.
Натомість, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити відповідно до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" нарахування та виплату позивачу індексації його грошового забезпечення за період з 12.07.2017 по 31.10.2017 з компенсацією втрати частини його доходу у вигляді доплати за несення ним служби у нічний час з 12.07.2017 по 28.02.2018 за період його невиплати відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати", суд першої інстанції дійшов висновку про їх необґрунтованість.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 3 ст. 308 КАС України).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" №2050-ІІІ та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159.
Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Згідно з п. 2-4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159, компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення); сума   індексації   грошових  доходів  громадян.
Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Отже, компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тобто право на компенсацію позивач набуває в момент отримання доходу.
При цьому, слід враховувати, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої положеннями зазначеного Закону компенсації, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.
Таким чином, обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає лише у випадку порушення встановлених строків їх виплати.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що у відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація частини доходів проводиться тільки у випадку, якщо такі доходи були нараховані, але були затримані строки їх виплати. Основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу. Тобто виплата компенсації втрати частини доходу за Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» можлива лише у разі наявності факту виплати основної суми доходу в розумінні цього Закону.
Оскільки, як встановлено під час розгляду справи, спірні суми відповідачем позивачу не нараховані і не виплачені у зв`язку з тим, що відповідач заперечував право позивача на їх отримання, тому передбачені законом підстави для виплати позивачу компенсації втрати частини доходів відсутні, в зв`язку з чим в цій частині в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.
Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у постановах від 31.05.2022 року у справі № 380/2839/20, від 06.04.2022 року у справі № 643/1808/17, 28.12.2021 у справі №813/3055/17, від 01.04.2021 у справі №120/4555/18-а, від 04.03.2021 у справі №520/34/17 та від 17.09.2020 у справі №300/544/19, від  16.04.2020 у справі №200/11292/19-а та від 05.03.2020 у справі №140/1547/19.
З огляду на приписи ч.5  ст.242 КАС України, а також враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року в справі №755/10947/17 відповідно до якої під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, врахуванню в межах даної справи підлягають наведені вище саме судом апеляційної інстанції правові позиції Верховного Суду.
На підставі викладеного, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати компенсацію втрати частини доходу відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати"  не підлягають задоволенню.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.
Доводи апелянта вказаних вище висновків суду першої інстанції не спростовують.
При цьому, з урахуванням положень  ст. 308 КАС України, рішення суду в частині задоволення позовних вимог не підлягає апеляційному перегляду, оскільки відповідачем не оскаржено, а апеляційна скарга позивача відповідних доводів в цій частині не містить.
Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ч. 1-3  ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1  ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі  ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ч. 5  ст. 328 КАС України  не підлягають касаційному оскарженню:                         1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього  Кодексу  розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 КАС України.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2022 року по справі №520/26067/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог  ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя 		Н.С. Бартош 	
Судді	   	З.Г. Подобайло    А.М. Григоров