ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5279/22 Справа № 212/246/15-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чорний І. Я. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М.
суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:
заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»,
позивач - Публічне акціонерне товариство "Банк Форум", 
відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_3 – адвоката Никифорчука Тараса Валерійовича на ухвалу Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2022року, яка постановлена  суддею  Чайкіним І.Б. в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст ухвали суду складено 09 червня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

       В червні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (надалі - ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста») звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження його правонаступником у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" (надалі - ПАТ "Банк Форум") до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заява мотивована тим, що в Покровському ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області перебуває виконавче провадження № 52286575, відкрите на підставі виконавчого листа №212/246/15-ц, виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з боржників ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "Банк Форум" заборгованості за кредитним договором № 0146/08/05-КЕ. 
26.03.2019 року між ПАТ «Банк Форум» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» (надалі – ТОВ «Фінансова компанія «Веста») було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 0002/19/5, відповідно до якого ПАТ «Банк Форум» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Веста», а ТОВ «Фінансова компанія «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 0146/08/05-КЕ.
Посилаючись на викладене, просив суд замінити вибулого стягувача ПАТ «Банк Форм» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» у виконавчому провадженні № 52286575, відкритого на підставі виконавчого листа №212/246/15-ц, виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з боржників ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "Банк Форум" заборгованості за кредитним договором № 0146/08/05-КЕ. 
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2022 року замінено вибулого стягувача ПАТ «Банк Форум» на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Веста», у виконавчому провадженні №52286575 (Боржник - ОСОБА_3 ), що відкрите на підставі виконавчого листа №212/246/15-ц.
Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Фінансова компанія «Веста» за №06/08-2019 від 06.08.2019 року «Про перейменування ТОВ «Фінансова компанія «Веста» на ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», ТОВ «Фінансова компанія «Веста» змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», у зв`язку з чим, ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» виступає правонаступником прав та обов`язків ТОВ «Фінансова компанія «Веста».
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Никифорчук Т.В.,  просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. 
Зокрема, вказує на те, що ОСОБА_3 був позбавлений судом першої інстанції права на справедливий суд, у зв`язку з тим, що не було витребувано оригінали документів зазначені в переліку заяви про заміну стягувача.
Вважає, що судом першої інстанції не враховано Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» яким захищено права громадян, які отримали кредити в іноземній валюті.
Вважає, що договір по відступлення прав вимоги № 0002/19/5 від 26.03.2019 року укладений між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» та Договір про відступлення права за Договром іпотеки від 26.03.2019 року укладеного між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Веста» являються нікчемними.
Крім того, просить суд апеляційної інстанції зобов`язати ТОВ «Фінансова компанія «Веста» оригінали наступних письмових доказів: Договору про відступлення прав вимоги №0002/19/5 від 26.03.2019 року, укладеного між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» та Додаток №1 до цього Договору, а також Договір про відступлення права за Договором іпотеки від 26.03.2019 року укладеного між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста».
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
26 вересня 2022 року до суду апеляційної інстанції надійшла зава від ТОВ «ФК «Інвестохілс Веста» про відкладення розгляду справи.
Пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом  та неприпустимість зловживання процесуальними правами.
Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з нормами ст. 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.
Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.
Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду, вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника ПрАТ «Суха Балка».
При цьому колегія суддів відхиляє клопотання ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»» про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з введенням воєнного стану, введеного на території України, оскільки відповідно до рекомендацій роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених Радою суддів України 02 березня 2022 року, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, слід керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні, яка на день розгляду даної справи.
На день розгляду даної справи на території Дніпропетровської області та Київської області не ведеться активних бойових дій, що свідчить про те, що поточна обстановка в Дніпропетровській та Київській областях є стабільною.
Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»» припинило свою роботу, або ж працівники товариства, зокрема особи, які мають право приймати участь у розгляді справ в суді та представляти інтереси підприємства, не виконують своїх трудових обов`язків у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та не мають можливості, за об`єктивних обставин, брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою технічних засобів, визначених ЦПК України.
На підставі наведеного вище колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача,  відповідачів  ОСОБА_3  та ОСОБА_2 , які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити,   перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 липня 2015 року, у справі № 212/246/15-ц, солідарно стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "Банк Форум" 591 125 грн. 75 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0146/08/05-КЕ від 24.04.2008 року, а також витрати по справі - судовий збір у розмірі 5 911 грн. 26 коп.(а.с.5-9)
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.10.2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 21 липня 2015 року змінено, яким з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "Банк Форум" солідарно стягнуто заборгованість за договором кредиту № 0146/08/05-КЕ від 24.04.2008 року та договорами поруки № 0146-Р1, 0146-Р2 в сумі 591 125 грн. 75 коп., а також витрати по справі - судовий збір в рівних частинах з кожного по 1827 грн. 00 коп.. 
Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України від 23.12.2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 липня 2015 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.10.2015 року залишено без змін.
26.03.2019 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 0002/19/5, відповідно до якого ПАТ «Банк Форум» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Веста», а ТОВ «Фінансова компанія «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 0146/08/05-КЕ.
Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Фінансова компанія «Веста» за №06/08-2019 від 06.08.2019 року «Про перейменування ТОВ «Фінансова компанія «Веста» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», ТОВ «Фінансова компанія «Веста» змінило назву на ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», в зв`язку з чим ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» виступає правонаступником прав та обов`язків ТОВ «Фінансова компанія «Веста».
Постановою державного виконавця 19 вересня 2016 року відкрито виконавче провадження № 52286575 з примусового виконання виконавчого листа № 2/212/1219/15 виданого 07.10.2015 року . Виконавче провадження завершено 07 квітня 2021 року на підставі п.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. від 29 червня 2021 року, відкрито виконавче провадження № 65932730 за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» з примусового виконання виконавчого листа № 212/246/15-ц виданого 18.08.2016 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з боржників ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ "Банк Форум" заборгованості за кредитним договором № 0146/08/05-КЕ.
Постановляючи ухвалу про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що між ТОВ «ФК «Веста», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Інвестохілсвеста» набуло права вимоги за кредитним договором, а тому звернення заявника до суду із відповідною заявою відповідає вимогам ст.ст. 512,514 ЦК України та ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження».
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін, виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Згідно зістаттею 55 ЦПК Україниу разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.
Для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною чи третьою особою у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах.
Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17, провадження № 14-37цс20).
Пунктом 1 частини другоїстатті 11 ЦК Українивизначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини першоїстатті 512 ЦК Україникредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбаченихстаттею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі заправочином (відступлення права вимоги), а згідно зістаттею 514 цього Кодексудо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Як вбачається з матеріалів справи, 26.03.2019 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 0002/19/5, відповідно до якого ПАТ «Банк Форум» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Веста», а ТОВ «Фінансова компанія «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 0146/08/05-КЕ.
Отже, встановивши, що ТОВ «ФК «Веста» правонаступником якого є ТОВ «ФК «Інвестохілс Веста» набуло всіх прав кредитора ПАТ «Банк Форум», у тому числі на отримання виконання зобов`язань за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_4 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що товариство набуло прав стягувача за рішенням суду та виконавчим листом, а тому звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
З огляду на зазначене, колегія суддів частково приймає доводи касаційної скарги про неврахування судом апеляційної інстанції правового висновку Верховного Суду щодо застосування вказаної норми процесуального права, а саме: статті 442 ЦПК України.
Разом із тим, з аналізу зазначеним норм права, з урахуванням сталої судової практики у спірних правовідносинах, можна зробити висновок про те, що лише при встановленні факту невиконання судового рішення, яким стягнуто заборгованість із боржника, у разі заміни кредитора, зокрема, на підставі відступлення прав вимоги, суд ухвалює рішення про заміну стягувача.
Таким чином, заміна стягувача можлива лише у випадку наявності самого зобов`язання, що не виконане боржником.
Отже, при вирішенні питання про заміну стягувача судам необхідно з`ясувати, чи видався виконавчий лист, встановити строки пред`явлення виконавчого листа до виконання, визначити, чи вирішувалося питання про закриття виконавчого провадження у зв`язку з виконанням зобов`язання боржником, з`ясувати, чи було виконано (повністю або частково) судове рішення, яким стягнуто заборгованість, боржником (добровільно чи примусово), тобто, чи виконано зобов`язання і чи існує воно взагалі на момент звернення із заявою про заміну стягувача, оскільки не можна замінити стягувача при відсутності зобов`язання.
Зазначене узгоджується з правовим висновком викладеним в постанові Верховного Суду у справі № 452/2191/19 провадження № 61-15077св20 від 03 лютого 2021 року.
Згідно з інформацією з АСВП, пояснень виконавчої служби та постанови про закінчення виконавчого провадження, на момент звернення з заявою до суду, свтрок пред`явлення виконавчих документів до виконання не сплив, а виконавчі листи перебували на виконанні.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18) зазначено, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин».
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо відсутності оригіналів документів та нікчемності договору про відступлення прав вимоги, з огляду на наступне.
Водночас, відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Таким чином, вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни. 
  Судом першої інстанції не встановлено, що Договір відступлення оспорюється або визнаний у встановленому порядку недійсним, докази які б свідчили про визнання Договору відступлення недійсним в матеріалах справи відсутні.
       Доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом першої інстанції Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не заслуговують на увагу з огляду на наступне.
Мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави).
Крім того, згідно з пунктом 4 Закону № 1304-VII протягом його дії інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.
Вказаний Закон є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.
Таким чином, установлений Законом мораторій не передбачає втрату права на стягнення боргу або ж звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення На майно (відчуження без згоди власника). 
Оскільки Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, то він не може бути мотивом для відмови в задоволенні заяви, а є правовою підставою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на, предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання "таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_3 – адвоката Никифорчука Тараса Валерійовича - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 червня 2022року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 29 вересня 2022 року.

Головуючий: 

Судді: