УХВАЛА

29 вересня 2022 року   
Київ
справа №1340/4530/18
адміністративне провадження №К/990/25126/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гімона М.М.,
суддів: Усенко Є.А.,  Яковенка М.М., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2022 у справі №1340/4530/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кінгспан-Україна» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
16.09.2022 до суду втретє надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Львівській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (далі - ГУ ДПС, скаржник), направлена до суду через підсистему «Електронний суд» 16.09.2022. 
При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за поданою касаційною скаргою суд виходить з такого.
1. Відповідно до частини першої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Відповідно до частини другої вказаної статті учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.
З поданих матеріалів касаційної скарги вбачається, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалене 01.06.2022, повний його текст складено 05.07.2022, відповідно, останнім днем для його оскарження було 04.08.2022, проте, касаційну скаргу направлено до суду поштою лише 16.09.2022, тобто з пропуском строку встановленого для цього.
ГУ ДПС заявило клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке вмотивоване таким: 1) первинна касаційна скарга була подана у межах строку на касаційне оскарження; 2) повторна касаційна скарга подана також в межах присічного строку без суттєвих затримок та зайвих зволікань; 3) свою незгоду з оскаржуваними судовими рішеннями ГУ ДПС у Львівській області реалізовано наполегливим намагання оскаржити їх в касаційному порядку без зловживання своїми процесуальними правами; 4) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та оскаржувана сума становить значний розмір; 5) судами першої та апеляційних інстанцій не взято до уваги значні докази у справі.
Отже, скаржник не зазначає безпосередніх причин пропуску строку, а зазначає загальні обставини попереднього звернення до суду з касаційною скаргою та наявністю виняткового значення цієї справи для відповідача, що унеможливлює вирішення поданої заяви.
При цьому суд встановив, що вперше касаційну скаргу у цій справі ГУ ДПС подало через підсистему «Електронний суд» 02.08.2022, проте, Верховний Суд ухвалою від 03.08.2022 її повернув як таку, що не містила підстав касаційного оскарження судових рішень у цій справі. Суд зазначив, що посилаючись на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, заявник стверджує про відсутність правового висновку Верховного Суду, однак, подальше обґрунтування касаційної скарги не давало можливості встановити взаємозв`язок наведених доводів до зазначеної підстави. Суд визнав, що наведені скаржником доводи стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, а тому посилання скаржника в цій частині не узгоджуються з наведеною скаржником підставою касаційного оскарження судових рішень відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Крім того, суд звернув увагу, що скаржник формально навів пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України, однак, не зазначив конкретного пункту та частини статті 353 КАС України, яка визначає підстави для скасування судових рішень з направленням справи для продовження розгляду або на новий розгляд. При цьому, Суд зауважив, що не дослідження зібраних у справі доказів як підстава для скасування судових рішень встановлена пунктом 1 частини другої статті 353 КАС регламентує її прийнятність виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, проте, за відсутності належного обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України, ця умова не може бути перевірена. Копію цієї ухвали суду ГУ ДПС отримало 03.08.2022 о 17:54 год.
Вдруге касаційну скаргу подано через підсистему «Електронний суд» 12.08.2022, однак, Верховний Суд її повернув ухвалою від 18.08.2022, визнавши, що звертаючись вдруге з касаційною скаргою відповідач жодним чином не виправив виявлені судом під час попереднього звернення недоліки касаційної скарги. Текст касаційної скарги фактично є ідентичним попередній касаційній скарзі, та не містить передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для оскарження судових рішень в касаційному порядку. Копію цієї ухвали ГУ ДПС отримало 19.08.2022 о 14:36 год.
Втретє касаційну скаргу подано 16.09.2022, тобто майже через місяць з дня отримання копії ухвали Верховного Суду від 19.08.2022. При цьому її обґрунтування є так і не відповідає роз`ясненням, наданим Верховним Судом.
Колегія суддів, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.
У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень скаржник не зазначає обставин, які позбавляли його можливості привести свою касаційну скаргу у відповідність із пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України в межах строку на касаційне оскарження судових рішень або у максимально стислий строк після отримання копії ухвали суду від 19.08.2022.
Посилання на те, що касаційна скарга стосується питання права, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а так само, що справа має важливе значення для ГУ ДПС не звільняє особу, яка подає касаційну скаргу, від виконання нею вимог пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, відповідно, такі посилання не можуть бути єдиною і достатньою підставою для поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.
Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України, касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків на касаційне оскарження і підстави, вказані у заяві про поновлення строку, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право вказати інші підстави для поновлення строку.
З огляду на наведене, подана касаційна скарга підлягає залишенню без руху для надання скаржнику часу подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, у якій зазначити поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження.
2. Відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додаються документ про сплату судового збору, а також копії касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.
Проте скаржник до касаційної скарги документ про сплату судового збору не додав.
Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, розмір судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 01.01.2022 - не більше 49620 грн). 
Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI (у редакції чинній на день подання позову до суду) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1762 грн) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (616700 грн).
Згідно з частиною четвертою статті 6 Закону № 3674-VI якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
Позов у цій справі заявлено юридичною особою у 2018 році, який містить вимоги майнового характеру. Судові рішення оскаржуються ГУ ДПС в межах задоволених позовних вимог на загальну суму 592795,00 грн. При поданні позовної заяві в цій частині позовний вимог сплаті підлягав судовий збір в сумі 8891,92 грн (592795,00 грн х 1,5%).
Відповідно, сплаті за подання касаційної скарги у цій справі підлягає судовий збір в сумі 17783,84 грн (8891,92 грн х 200%).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду сплачується шляхом внесення або перерахування коштів за реквізитами:
Отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102
Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783
Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)
Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA288999980313151207000026007
Код класифікації доходів бюджету - 22030102
Найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055)
Призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.
3. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Аналогічно попереднім касаційним скаргам, у поданій втретє ГУ ДПС посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Зазначає про відсутність висновку Верховного Суду з питання застосування пунктів 49.1, 49.8 статті 49, пункту 63.3 статті 63 ПК України. На переконання ГУ ДПС, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що податковий орган не надав доказів того, що Бахмутська ОДПІ ГУ ДПС у Донецькій області надіслала ТзОВ «Кінгспан - Україна» повідомлення про зняття з обліку за неосновним місцем обліку та листа від 23.02.2017 року №2428 про те, що подана декларація ТзОВ «Кінгспан-Україна» з плати за землю за 2017 рік вважається неприйнятою. Однак, на переконання відповідача, норми ПК України не передбачають обов`язку контролюючого органу надсилати повідомлення про зняття з обліку за неосновним місцем обліку. Також, на думку відповідача, помилка судів при застосуванні вищенаведених норм полягала у неврахуванні обставин щодо подання податкової декларації за звітний період контролюючому органу в якому платник податків перебуває на обліку; що платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням; що при перевірці податкової декларації на наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів контролюючим органом було встановлено зазначення недостовірного обов`язкового реквізиту. Тому, відповідач вважає, що судами неправильно встановлено обставини справи, від яких залежить правильність вирішення спору у площині дослідження та оцінки судом доказів, що підтверджуються матеріалами справи. Відповідно, ГУ ДПС зазначає також пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України як підставу для касаційного оскарження судових рішень.
Однак, колегія суддів зазначає, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).
Зазначаючи про відсутність висновку Верховного Суду з питання наявності/відсутності у контролюючого органу обов`язку надсилати повідомлення про зняття з обліку за неосновним місцем обліку, ГУ ДПС не зазначає, яким чином його доводи в цій частині впливають на висновок судів попередніх інстанцій про протиправність податкових повідомлень-рішень №0015561402, №0015571402.
При цьому, підставою для задоволення позовних вимог в частині скасування цих податкових повідомлень-рішень стали такі висновки судів: позивач подав податкову декларацію з земельного податку за 2017 рік і не отримував повідомлення про її неприйняття; відповідач не надав (з мотивів відсутності) доказів надсилання позивачеві повідомлення про зняття з обліку за неосновним місцем обліку та- листа від 23.02.2017 №2428 про те, що подана декларація ТзОВ «Кінгспан-Україна» з плати за землю за 2017 рік вважається неприйнятою; зазначений у такі декларації позивач сплатив.
Отже, касаційна скарга обґрунтована незгодою виключно з одним із висновків судів першої та апеляційної інстанцій, який фактично був додатковою підставою для задоволення позовних вимог, що унеможливлює встановити взаємозв`язок доводів касаційної скарги з вимогами про скасування судових рішень в частині задоволених позовних вимог та ухвалення нового про відмову в позові в цій частині.
Усталеною є позиція Верховного Суду про те, що вимогам касаційної скарги щодо скасування судових рішень і ухвалення нового про відмову в позові має кореспондувати викладення у касаційній скарзі підстав для оскарження судових рішень у взаємозв`язку із усіма висновками, які стали підставою для задоволення позову. Тобто, вимоги касаційної скарги мають бути сформульовані і відповідати їх безпосередньому обґрунтуванню.
Отже, касаційна скарга має містити обґрунтування неправильного застосування судами норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права послідовне у взаємозв`язку із усіма висновками судів попередніх інстанцій, які стали підставою для задоволення позову та обов`язковим посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України (з наведенням обов`язкових умов у їх взаємозв`язку, передбачених для відповідної підстави).
Посилання скаржника на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України не містить достатніх обґрунтувань та зводиться не стільки до наявності у справі не встановлених обставин та/або не досліджених доказів, скільки до їх переоцінки, що, однак, виходить за межі касаційного перегляду, які встановлені статтею 341 КАС України.
Касаційна скарга має містити обґрунтування неправильного застосування судами норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права послідовне у взаємозв`язку із усіма висновками судів попередніх інстанцій, які стали підставою для задоволення позову та обов`язковим посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України (з наведенням обов`язкових умов у їх взаємозв`язку, передбачених для відповідної підстави).
У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або які зібрані у справі докази судом не досліджені, при одночасному обов`язковому обґрунтуванні, яким чином порушення норм процесуального права вплинуло на правильність застосування норм матеріального права із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.
У зв`язку з наведеним скаржнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу, у якій викласти підстави для касаційного оскарження судового рішення з урахуванням мотивів, наведених судом.
Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу. 
Враховуючи викладене, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, встановивши строк, протягом якого скаржник має усунути виявлені недоліки.
На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 167, 328, 329-330, 332 КАС України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.01.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.06.2022 у справі №1340/4530/18 - залишити без руху.
Надати скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали суду для усунення недоліків касаційної скарги, а саме:
- подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, у якій вказати поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень;
- надати платіжний документ про оплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі встановленому Законом № 3674-VI;
- надати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.
Роз`яснити, що у разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, будуть визнані судом неповажними, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.
У разі невиконання вимог ухвали в іншій частині в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді	М.М. Гімон Є.А. Усенко   М.М. Яковенко