КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
              
справа №757/9495/22-ц                                                                  головуючий у суді І інстанції: Соколова О.М.
провадження №22-ц/824/9924/2022                                             головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
20 вересня 2022 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді:                                              Сушко Л.П.,  
суддів:                                                           Суханової Є.М., Сліпченка О.І.,
секретар судового засідання:                                  Гайдаєнко В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», треті особи: Приватний нотаріус Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Улютому 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», треті особи: Приватний нотаріус Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 
В обґрунтування позовних вимог вказує, що 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис за реєстровим № 63727, про стягнення з   ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», заборгованості за кредитним договором № 3394206290/186961 від 18.12.2019 року у розмірі 10 268,50 грн. На підставі вказаного виконавчого напису, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», пред`явило його до виконання. 29.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським Олександром Віталійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68017484 з виконання виконавчого напису № 63727 від 11.06.2021 про стягнення ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», заборгованості у розмірі 10268,50 грн.
Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не мав права на вчинення виконавчого напису, оскільки не мав у своєму розпорядженні доказів безспірності заборгованості позивача перед відповідачем. Просив суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» на свою користь понесені судові витрати  по сплаті судового збору  за подання позовної заяви 992,40 грн та 496,20 за подання заяви про забезпечення позову, витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00грн. 
Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 24 червня 2022 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», треті особи: Приватний нотаріус Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський Олександр Віталійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Виконавчий напис, вчинений 11.06.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною за реєстровим № 63727, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», заборгованості у розмірі 10 268,50 грн. визнано таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН», на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1488 грн. 60 коп. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» на його користь судові витрати на професійну правничу допомогуу розмірі 8000,00 грн. Вказує, що позивачем надано достатні та допустимі докази щодо надання йому професійної правничої допомоги, а тому є всі підстави для стягнення таких витрат. 
В іншій частині судове рішення не оскаржувалось.
Учасники справи, відзиву на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не подали.  
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу скасуванню з наступних підстав. 
Відмовляючи у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача не надано документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Тому, заявлені витрати на правову допомогу задоволенню не підлягають.
Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
При визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерій реальності витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи компенсувати судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п.80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна та інші проти України» (пп.34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п.95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Відповідного до п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.
Встановлено, що при зверненні до суду з позовом позивачем понесено судові витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції - 8000,00 грн.
Згідно копії договору №428/25-12-2021 про надання правової допомоги від 25 грудня 2021 року, укладеного між позивачем та адвокатом Цокало Тетяною Михайлівної, за умовами якого адвокат зобов`язується здійснювати захист, представництво аба надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і порядку, що визначені договором (а.с. 17-19). 
Відповідно до копії Акту приймання-передачі наданої правової допомоги №1 від 18 лютого 2022 року до договору№428/25-12-2021 про надання правової допомоги від 25 грудня 2021 року позивачу надано наступні послуги: Надано усну консультацію, вартість якої 1000,00 грн.; Підготовлено та написано адвокатський запит за вих. №389-30.12.2021/ЗПТ від 30.12.2021 року до Приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турськогой О.В., вартість якого 500,00 грн.; Підготовлено та написано позовну заяву про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вартість якої 5000,00 грн.; Підготовлено та написано заяву про забезпечення позову, вартість якої 1000,00 грн.; Підготовлено та написано клопотання про розгляд справи у спрощеному провадженні (розташоване у позовній заяві), вартість якого 500,00 грн. Станом на 18 лютого 2022 року надано правничу допомогу вартість якої складає - 8000,00 грн (а.с. 33-34). Вказані суми співпадають із вартістю та послугами, які передбачені договором №428/25-12-2021 про надання правової допомоги від 25 грудня 2021 року.
Згідно копії  квитанції "428 від 18 лютого 2022 року адвокат Цокало Т.М. одержала від ОСОБА_1 за договором №428/25-12-2021 про надання правової допомоги від 25 грудня 2021 року 8000,00 грн (а.с. 34).
Відповідно до копії Детального опису робіт (надання послуг) на виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивач ОСОБА_1 наданає детальний опис наданих йому  послуг адвокатом Цокало Т.М. на підставі договору №428/25-12-2021 про надання правової допомоги від 25 грудня 2021 року. Позивачу надано наступні послуги: Надано усну консультацію, вартість якої 1000,00 грн.; Підготовлено та написано адвокатський запит за вих. №389-30.12.2021/ЗПТ від 30.12.2021 року до Приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турськогой О.В., вартість якого 500,00 грн.; Підготовлено та написано позовну заяву про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вартість якої 5000,00 грн.; Підготовлено та написано заяву про забезпечення позову, вартість якої 1000,00 грн.; Підготовлено та написано клопотання про розгляд справи у спрощеному провадженні (розташоване у позовній заяві), вартість якого 500,00 грн. Станом на 18 лютого 2022 року надано правничу допомогу вартість якої складає - 8000,00 грн (а.с. 35).
З урахуванням викладного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки позивач навів детальне обґрунтування та надав належні докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн, розмір таких витрат, підтверджений наданими доказами про надання правничих послуг у даній справі. Крім того, заява про їх відшкодування вищезазначених витрат, була надана у строк, визначений ЦПК.
За таких обставин, враховуючи характер спірних правовідносин, тривалість розгляду вказаної справи, обсяг матеріалів справи, що потребували зібранню, дослідженню та аналізу, суд апеляційної інстанції вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.
Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції. 
Тобто при вирішенні даного спору суд першої інстанції мав керуватись положеннями ст. ст. 133, 134, 137, 141 ЦПК України та практикою Верховного Суду.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн заслуговують на увагу, висновки суду в частині відмови у стягненні судових витратна професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового рішення про задоволення цих вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 24 червня 2022 року скасувати в частині відмови у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (01024, м. Київ, вул. Круглоуніверситетська, буд. 7, оф. 26, код ЄДРПОУ 44243120) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 гривень.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено «22» вересня 2022 року.
                                             
Головуючий суддя	Л.П. Сушко      	
Судді	Є.М. Суханова      	
 	О.І. Сліпченко