ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/12226/21          Суддя (судді) суду 1-ї інстанції: 
          Вєкуа Н.Г.

ПОСТАНОВА
Іменем України

15 грудня 2022 року          м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача          Сорочка Є.О.,
суддів           Федотова І.В.,
          Коротких А.Ю.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві  про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві  щодо неврахування до пільгового стажу періодів  з 01.09.1986 по 26.07.1987, 28.06.1987 по 01.06.1989, з 24.07.1989-01.07.1990, 02.07.1990-31.07.1990, 01.08.1990-23.06.1991, 24.06.1991-28.08.1991, 29.08.1991-02.08.1992, 03.08.1992-30.06.1993, 11.08.1993-31.12.1997 в пільговому обчисленні позивачу;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві  зарахувати позивачу періоди стажу з 01.09.1986 по 26.07.1987, 28.06.1987 по 01.06.1989, з 24.07.1989-01.07.1990, 02.07.1990-31.07.1990, 01.08.1990-23.06.1991, 24.06.1991-28.08.1991, 29.08.1991-02.08.1992, 03.08.1992-30.06.1993, 11.08.1993-31.12.1997 в пільговому обчисленні та  здійснити перерахунок пенсії з урахуванням положень статті 8 Закону України «Про престижність шахтарської праці» з належними доплатами, надбавками та допомогами відповідно до чинного законодавства з 18.10.2020.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно не зараховано йому до пільгового стажу період з 28.06.1987 по 01.06.1989, з 1988 по 1993, 02.07.1990 по 31.07.1990, з 24.06.1991 по 28.08.1991, з 03.08.1992 по 22.09.1992, з 11.08.1993 по 29.11.1993, з 06.12.1993 по 22.04.2016 та  не здійснення перерахунку пенсії з урахуванням положень статті 8 Закону України «Про престижність шахтарської праці» з належними доплатами, надбавками та допомогами відповідно до чинного законодавства.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2022 року адміністративний позов задоволено. 
Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Доводи апеляційної скарги за своїм змістом дублюють доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву. 
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач відповідно до довідки від 17.06.2015 №3003009023 є внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку в Головному управлінні пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення».
21 травня 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві з заявою про призначення пільгової пенсії по Списку№1.
18 жовтня 2020 року позивач звернувся з заявою через веб-портал до відповідача з приводу розрахунку стажу та розрахунку своєї пенсії, просив здійснити перерахунок пенсії на підставі Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Листом від 17.11.2020 відповідач повідомив позивача, що страховий стаж за Списком №1 становить - 47 років 10 місяців 18 днів, коефіцієнт стажу - 0.47833, відтак  немає підстав здійснити перерахунок пенсії на підставі Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
26 лютого 2021 року позивач  повторно звернувся до відповідача з заявою здійснити перерахунок пенсії з врахуванням періодів з 28.06.1987 по 01.06.1989, з 1988 по 1993, 02.07.1990 по 31.07.1990, з 24.06.1991 по 28.08.1991, з 03.08.1992 по 22.09.1992, з 11.08.1993 по 29.11.1993, з 06.12.1993 по 22.04.2016 в пільговому обчисленні та здійснити перерахунок пенсії з урахуванням положень статті 8 Закону України «Про престижність шахтарської праці» з належними доплатами, надбавками та допомогами відповідно до чинного законодавства.
Листом від 02.04.2021 №8050-6493/М-02/8-2600/21 Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві відмовило позивачу у призначенні пенсії з урахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з тих підстав, що стаж на підземних роботах складає 5 років 6 місяців 17 днів.
Не погодившись з такою відмовою відповідача у перерахунку пенсії, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідачем протиправно було відмовлено відповідачу у здійснені перерахунок пенсії з врахуванням спірних періодів.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»   передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Як передбачено частиною другою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього   Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до абзацу десятого частини третьої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Згідно із статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383   (далі - Порядок №383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 затверджено Список №1 виробництв, робіт, професій і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Розділ І Списку №1 має назву «Гірничі роботи» (видобування корисних копалин. Геологорозвідувальні роботи. Будівництво, реконструкція, технічне переозброєння і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд).
Підрозділом 1 Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень (далі - підрозділ 1) розділу І «Гірничі роботи» Списку №1 передбачено, що до Списку №1 відносяться прохідники.
Згідно з пунктом 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637   (далі - Порядок № 637).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 20 вказаного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує стаж та характер роботи є трудова книжка, при цьому, у разі відсутності відомостей у ній, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств.
Згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція) до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач, відмовляючи позивачу у здійсненні перерахунку та виплати пенсії з урахуванням даного стажу відповідно до Закону України «Про престижність шахтарської праці» посилався на те, що стаж на підземних роботах складає лише 5 років 6 місяців 17 днів.
Позивач в свою чергу наголосив, що відповідачем протиправно не включено до пільгового стажу періодів з 01.09.1986 по 26.07.1987, 28.06.1987 по 01.06.1989, з 24.07.1989-01.07.1990, 02.07.1990-31.07.1990, 01.08.1990-23.06.1991, 24.06.1991-28.08.1991, 29.08.1991-02.08.1992, 03.08.1992-30.06.1993, 11.08.1993-31.12.1997 в пільговому обчисленні позивачу.
З копії військового квитка вбачається, що позивач проходив військову службу з 28.06.1987 по 01.06.1989.
Відповідно до диплому НОМЕР_1  та виписки з заліково-екземенаційної відомості вбачається, що позивач перебував в Донбаському гірничо-металургійному інституті. Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 08 червня 1993 року позивачу присвоєно кваліфікацію спеціаліста гірничого інженера- електромеханіка.
Згідно з записами у трудовій книжці позивач працював з 02.07.1990 по 31.07.1990 учнем електрослюсаря підземним з повним робочим днем під землею на шахті «Белореченская» ВО «Луганськвугілля».
З 24.06.1991  по 28.08.1991 прийнятий учнем підземного електрослюсаря першого розряду з повним робочим днем під землею на шахті «Луганська №1 ВО «Луганськвугілля».
Також, з трудової книжки НОМЕР_2 вбачається, що з 03.08.1992 по 22.09.1992 позивач  прийнятий підземним електрослюсарем третього розряду з повним робочим днем під землею на шахті «Луганська №1 во «Луганськвугілля».
Разом з тим, з  11.08.1993 по 22.04.2016 працював ш/у «Луганськвугілля» підземним електрослюсарем з повним робочим днем під землею.
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до пп. «к» п.109 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року №590, крім роботи в якості робочого або службовця до загального стажу роботи зараховується, зокрема, служба в складі Збройних Сил СРСР.
Згідно ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, шо дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що періоди навчання позивача з 01.09.1986 по 30.06.1993, та періоди проходження військової служби з 28.06.1987 по 01.06.1989 повинні бути зараховані до пільгового стажу позивача.
Аналогічна правова позиція викладена у постанова Верховного Суду від 27.03.2018 по справі №569/15943/16-а, від 23 травня 2018 року по справі №165/2650/16-а, від 07.03.2018 по справі № 233/2084/17.
Суд першої інстанції вірно не взяв до уваги посилання відповідача на те, що позивачем не подано уточнюючих довідок про зайнятість на роботах із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №1, оскільки, згідно з пунктом 20 Порядку №637 уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу подаються лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо неврахування до пільгового стажу спірних періодів та наявності підстав для зобов`язання відповідача зарахувати позивачу періоди стажу з 01.09.1986 по 26.07.1987, 28.06.1987 по 01.06.1989, з 24.07.1989-01.07.1990, 02.07.1990-31.07.1990, 01.08.1990-23.06.1991, 24.06.1991-28.08.1991, 29.08.1991-02.08.1992, 03.08.1992-30.06.1993, 11.08.1993-31.12.1997 в пільговому обчисленні.
Доводи скаржника про неможливість врахування вказаних періодів навчання та проходження строкової військової служби до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки вони ґрунтуються на помилковому розумінні наведених вище норм матеріального права.
Таким чином, з урахуванням висновків суду про наявність підстав для зарахування до пільгового стажу періоду навчання та періоду військової служби, суд дійшов вірного висновку про наявність у позивача права на застосування щодо нього положень Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Колегія суддів наголошує, що апеляційна скарга відповідача повністю дублює відзив на позовну заяву, тобто в ній не наведено норм законодавства, які порушені чи не враховані судом першої інстанції, не спростовано викладену у рішенні суду правову позицію та не спростовано доводів позивача, які стали підставою для задоволення позову.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2022 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної  скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач          Є.О. Сорочко

Суддя          І.В. Федотов

Суддя          А.Ю. Коротких