ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
іменем України

25 жовтня 2022 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/9034/21
Головуючий у першій інстанції – Овсієнко Ю.К.   
Апеляційне провадження № 22-з/4823/47/22

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів:  Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.
із секретарем – Шкарупою Ю.В.,
учасники справи: позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши заяву представника ОСОБА_2 – адвоката Кравченко Володимира Володимировича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 липня 2022 року (місце ухвалення – м. Чернігів) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією  сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, 
  
     В С Т А Н О В И В :
У грудні 2021 року представник ОСОБА_1 – адвокат Кушнеренко Є.Ю. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією  сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.07.2022  позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією  сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, задоволено частково.
Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу у період з 13.03.2003 по 03.11.2021. В задоволенні решти вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 5000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 27.09.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.07.2022 скасовано.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, відмовлено.
05.10.2022 представник ОСОБА_2 - адвокат Кравченко В.В. звернувся апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 всі документально підтверджені судові витрати по справі, а саме витрати щодо надання правничої допомоги у суді першої інстанції у розмірі 6400 грн.
В обґрунтування  заяви про ухвалення додаткового рішення заявник посилається на те, що в суді першої інстанції представником відповідача було долучено до матеріалів справи  разом із відзивом акт-розрахунок судових витрат  (суми гонорару  за надану правову допомогу за відповідними договорами та ордерами про надання правової допомоги) та квитанцію до прибуткового касового ордеру на суму 6400 грн, які відповідач ОСОБА_2 понесла у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції. Проте, як вказує заявник, постанова суду апеляційної інстанції не містить питання розподілу судових витрат на правничу допомогу, що є підставою для ухвалення додаткового рішення у справі.
Перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції, суд приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню, враховуючи  наступне.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).
Відповідно до частини першої, пункту першого частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомог.
Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з пунктом другим частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до пунктів першого та другого частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18, від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Встановлено, що витрати ОСОБА_2 на правничу допомогу підтверджуються Договором про надання правової (правничої) допомоги від 17.02.2022, що укладений з адвокатом Кравченком В.В., та актом-розрахунком судових витрат (суми гонорару за надану правову допомогу за Договором про надання правової допомоги та ордером), що підписаний адвокатом та ОСОБА_2   (а.с. 49, 50, 68-69).
І, відповідно до вказаного Акту у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції адвокатом були надані наступні послуги по правничій допомозі: надання консультацій - 800 грн.; виготовлення правової позиції - 800 грн; складання, виготовлення та подача до суду відзиву на позовну заяву – 3200 грн; забезпечення представництва інтересів відповідача у суді першої інстанції – 1600 грн. А всього ОСОБА_2 понесла витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 6400 грн (а.с. 68-69).
ОСОБА_2 в передбаченому частиною восьмою статті 141 ЦПК України  порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу у розмірі 6400 грн, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 . 
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 17.01.2020 (а.с. 7).
Апеляційний суд враховує, що згідно наявної в матеріалах справи копії довідки про встановлення ОСОБА_1 інвалідності ІІ групи, дата чергового переогляду є 17.01.2022, тобто термін дії закінчився до введення дії воєнного стану, і в матеріалах справи відсутні будь-які докази про продовження ОСОБА_1 встановленої інвалідності після 17.01.2022, як це регламентовано постановою КМУ від 30.03.2022 № 390 «Про внесення до деяких постанов Кабінету Міністрів України змін щодо строку повторного огляду осіб з інвалідністю та продовження строку дії деяких медичних документів в умовах воєнного стану». 
Пунктом 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Колегія суддів звертає увагу на те, що та обставина, що ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, не є підставою для звільнення її від обов`язку відшкодувати понесені ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу, оскільки цивільним процесуальним законодавством не встановлено пільг щодо звільнення від сплати таких витрат.
Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постановах від 01.04.2020 у справі № 567/517/17 (провадження № 61-14555св19), від 27.08.2020 у справі 185/2918/19 (провадження № 61-4137св20), від 22.11.2018 у справі № 635/5462/17 (провадження № 61-41310св18).
Таким чином, підстави для звільнення позивачки ОСОБА_1 від обов`язку щодо відшкодування понесених ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу відсутні.
Крім того, ні ОСОБА_1 , ні її представник – адвокат Кушнеренко Є.Ю. не заявляли клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, не зазначали доводів і не посилались на докази щодо їх неспівмірності, що унеможливлює вирішення судом питання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки (ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності) суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, з власної ініціативи.
Отже, враховуючи наведені вище положення процесуального законодавства та беручи до уваги те, що стороною заявника підтверджено належними доказами надання адвокатом Кравченком В.В.  професійної правничої допомоги, її вартість, тому на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6400 грн.
Керуючись ст.  141, 270, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                П О С Т А Н О В И В :
Заяву представника ОСОБА_2 – адвоката Кравченка Володимира Володимировича про ухвалення додаткового судового рішення у справі – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_2 ) 6400 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу за розгляд справи у суді першої інстанції.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено  25.10.2022

  Головуючий                                                        Судді :