Справа № 347/1485/22 
Провадження № 33/4808/653/22 
Категорія ст.164 ч.1 КУпАП  
Головуючий у 1 інстанції ГОРДІЙ В. І. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , 
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 14 вересня 2022 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, також стягнуто судовий збір у розмірі 496 гривень 20 коп., 
                                                       в с т а н о в и в :
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 порушив порядок провадження господарської діяльності. Правопорушення вчинено за наступних обставин.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 11.08.2022 року серії ВАВ № 289016, під час фактичної перевірки 09.08.2022 року біля 15.00 год. в с. Тюдів у ФОП ОСОБА_1 було виявлено, що на АЗС в АДРЕСА_1 проводилась торгівля нафтопродуктами, а саме паливом без відповідної ліцензії.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 14.09.2022 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.
Вважає висновок суду про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та зроблений судом у відсутності належних та допустимих доказів його вини.
Апелянт зазначає, що судом його притягнуто то адміністративної відповідальності за продаж нафтопродуктів без дозвільної документації. Разом з тим, з протоколу про адміністративне правопорушення від 11.08.2022 року, на який суд посилається як на доказ його вини, вбачається, що об`єктивна сторона правопорушення полягає у відсутності ліцензії на право торгівлі нафтопродуктами (паливом) на АЗС у ФОП ОСОБА_1 . При цьому, у протоколі зазначено його пояснення про те, що АЗС тимчасово не працює, тобто торгівля пальним не здійснюється. Зазначене було пов`язано з тим, що дозвільна документація ним на той час виготовлялась та він очікував на її отримання. Продаж пального у відсутності ліцензії ним не здійснювався. На час проведення перевірки його діяльність була пов`язана з роботою автомийки самообслуговування, яка розміщена за адресою АДРЕСА_1 . Отже, у протоколі не встановлено факту продажу ним палива, а інші докази здійснення ним діяльності по торгівлі нафтопродуктами у матеріалах справи відсутні. Таким чином сама по собі відсутність ліцензії без здійснення діяльності по продажу нафтопродуктів не становить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП. В оскаржуваній постанові не зазначено точних обставин вчинення ним адміністративного правопорушення, не викладені дані, яким чином він здійснював господарську діяльність, де, кому, коли і в якій кількості реалізував нафтопродукти, тобто склад адміністративного правопорушення викладено нечітко та неповно, відсутні обставини вчиненого правопорушення, відсутні будь-які пояснення понятих та очевидців з приводу здійснення ним господарської діяльності по торгівлі нафтопродуктами.
В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши та дослідивши доводи ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
При вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що судочинство з розгляду справ про адміністративні правопорушення здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їх правових позицій, прав і інтересів засобами, передбаченими законом, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Принцип змагальності ґрунтується на тому переконанні, що протилежність інтересів сторін є найкращою гарантією для забезпечення повноти судового розгляду та встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про доведеність вини у вчиненні адміністративного правопорушення. 
Апеляційним судом у повному обсязі досліджені докази, які містяться в матеріалах справи та були надані під час розгляду справи в апеляційній інстанції. 
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
Зокрема, в рішенні у справі «Ващенко проти України» Європейський суд вказав, що «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру». 
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. 
В рішенні  у справі «Абрамян проти Росії» Європейський  Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».
В цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. 
Відповідно до п. 1  ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що сутність пред`явленого обвинувачення повинна відповідати диспозиції статті закону, яким встановлено відповідальність за вчиненням правопорушення. При цьому суд, відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і змінювати формулювання висунутого обвинувачення та відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.ст.280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя зобов`язаний з`ясувати чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, необхідні для правильного вирішення справи. Постанова судді повинна бути законною і обґрунтованою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вказаних вимог закону не дотримався та дійшов до помилкового висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КпАП.
Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №289016, 09.08.2022 року біля 15.00 год. в с. Тюдів на АЗС було виявлено у ФОП ОСОБА_1 відсутня ліцензія на провадження даного виду господарської діяльності, а саме на право торгівлі нафтопродуктами (паливом) на АЗС в с Тюдів вул. Шевченка, 721 б. 
Таким чином, зміст обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення фактично полягає в тому, що останній здійснював торгівлю нафтопродуктами за відсутності в нього ліцензія на провадження такої господарської діяльності, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст.164 КУпАП відповідальність настає за провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди).

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують факт здійснення господарської діяльності у виді торгівлі нафтопродуктами (паливом). 
Зокрема, зі змісту матеріалів провадження вбачається, що вищевказаний факт підтверджується тільки  письмовими поясненнями ОСОБА_2 , який  стверджував, що протягом тривалого часу спостерігає, що на території Кутської селищної ТГ в с. Тюдів знаходиться АЗС продав пального з якої здійснюється нелегально без ліцензії та дозвільних документів, а також без уплати жодних податків та зборів.
Зі змісту доводів ОСОБА_1 вбачається, що він протягом тривалого часу перебуває у конфліктних відносинах з головою Кутської селищної ТГ ОСОБА_2 , оскільки останній намагається змусити його продати належну йому АЗС. 
На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 надані документи відповідно до яких за його заявою в ЄРДР було внесено повідомлення про злочин за попередньою правовою класифікацією за ст.125 ч.1 КУпАП про заподіяння легких тілесних ушкоджень.
Судом апеляційної інстанції неодноразово приймались відповідні заходи щодо забезпечення допиту свідка ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційної інстанції. Однак, з невідомих суду причин, вищевказаний свідок не з`явився до суду у зв`язку з чим, відповідно до принципу безпосередності доказів,  суд позбавлений можливості посилатись на письмові пояснення вказаного свідка. 
В той же час, судом апеляційної інстанції було допитано свідка ОСОБА_3 , яка показала, що з липня 2022 року вона працює менеджером у магазині, який розташований поряд із заправкою та стверджує, що заправка не відпускає паливо з часу її працевлаштування, а працює тільки мийка самообслуговування. Вказує, що в день складання протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 АЗС теж не працювала. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до протоколу про адміністративне  правопорушення в графі пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено, що ОСОБА_1 вину у вчиненні правопорушення не визнав та зазначив, що АЗС не працює тільки магазин та мийка самообслуговування. 
За таких обставин, орган або посадова особа, яка складає матеріали протоколу про адміністративне правопорушення, повинна була долучити до матеріалів провадження сукупність належних та допустимих доказів, які підтверджують здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності у виді торгівлі нафтопродуктами та доводять його вину у вчиненні правопорушення. 
Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які спростовують доводи ОСОБА_1 про те, що він безпідставно притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки не здійснював господарську діяльність з продажу нафтопродуктів і належна йому АЗС не відпускала паливо у зв`язку із відсутністю в нього ліцензія на провадження такої господарської діяльності. 
Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У рішенні по справі «Кобець проти України» зазначено, що Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
За обставин викладених вище, апеляційний суд вважає недоведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що досліджена судом сукупність доказів не дозволяє прийти до висновку поза розумним сумнівом про доведеність вини ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення. 
З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що діючий закон про притягнення особи до адміністративної відповідальності, містить тільки одну правову підставу для визнання особи невинуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову судді скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

                                                        п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Косівського районного суду Івано-Франківської області від 14 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 164 КУпАП скасувати. 
Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 164 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення.

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                             О.П. Васильєв